BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 3. 99 
de förvedade väfnadselementernas utbredning inom dessa, så 
kommer man till följande allmänna resultat: På det första 
snittet, som är taget på ett afstånd af ungefär 1 mm. 
från bladspetsen, påträffas vedsubstans endast hos kärl- 
väggarne, men redan på nästa snitt — afståndet mellan 
tvenne på hvarandra följande snitt är vanligen omkring 
1 mm. — äro cellerna i den mediana delen af bladets 
parenkymatiska hufvudväfnad försedda med förvedade väggar 
(dock ej i de yttersta cell-lagren). I bladets laterala del der- 
emot är det endast de mer eller mindre bastcell-lika cellerna 
i mjölkkärlens närmaste grannskap, som uppträda med för- 
vedade väggar. På de följande snitten utbreder sig förved- 
ningen inom den parenkymatiska väfnaden allt längre ut mot 
bladets kant och insida, så att på det senare stället äfven 
klorofyllparenkymets celler träffas af densamma och förlora sitt 
klorofyll. Till slut gränsar det förvedade parenkymet omedel- 
bart till det inre bastbandet. Första början till detta band 
visar sig på det 9:de snittet. På de följande till och med 
det 12:te tilltager det i mäktighet. — Det 13:de snittet är 
taget genom blomfästet — De till det mediana kärlknippet 
hörande baststrängarne äro jämförelsevis obetydliga i bladets 
öfre del, men få ganska snart en betydlig styrka. På 4:de 
snittet finner man för första gången väggarne hos dess 
celler förvedade. 
Tolpis barbata (L.) GAERTN. 
Fig. 66—175. 
Upsala botaniska trädgård den 8 sept. 1891. 
De morfologiska förhållandena, som råda inom denna arts 
blomkorgar, äro, hvad holkbladen beträffar, i mycket afvikande 
från dem, som karakterisera de föregående arternas, hvilka i 
detta afseende varit så godt som likartade. Här finnes lika- 
ledes tvenne slags holkblad, men dessa äro af två helt olika ty- 
per. De inre tillhöra samma typ som holkbladen hos de öf- 
riga arterna och ha i det stora hela samma utseende som hos 
dem. De tilltaga efter blomningen i fasthet och tjocklek samt 
trycka sig intill fruktmassan, detta dock endast med sin nedre 
hälft. Deras öfre del deremot är böjd utåt i en stark båge 
och ej uppåt såsom förhållandet varit hos de föregående 
