102 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
större än förut (17 X19 u). E:s celler ha en storlek af 16 x 11 u, 
men 1 öfriga afseenden äro de af samma beskaffenhet som på 
föregående snitt. 
Smitt 3. Tvärsnitt genom ett inre holkblads halfva höjd 
(fruktstadium). Fig. 68. 
Såsom figuren visar, har bladets genomskärning ökats se- 
dan blomstadiet, ty den utgör nu i medianplanet 0,430 mm., 
ifrån kant till kant 1,170 mm. Men förändringarne, som in- 
trädt efter blomningen, stanna ej vid detta, utan visa sig 
äfven 1 en förändrad beskaffenhet hos flertalet af de väfnader, 
som uppbygga bladet. 
Redan hos A gifver sig en förändring tillkänna, i det att 
dess celler undergått en betydlig sträckning i tangential rikt- 
ning, ty deras dimensioner äro i medeltal 23x40 u. ”Tjock- 
leken hos dess cellväggar är deremot ungefär densamma som 
förut. Största förändringen har dock det parti, hvilket vi å 
snitt 1 betecknade såsom C, undergått. Ty detta parti, som 
derstädes utgjordes af kambium, består nu af bast med tjocka 
och starkt förvedade cell-väggar. Som det är snittets utan 
all jämförelse voluminösaste väfnad, så är den inom detsamma 
inträdda förändringen så mycket mera i ögonen fallande. Det 
har ungefär samma utbredning som kambiet å snitt 1, men 
en större mäktighet, som fördelas på ett likaledes ökadt antal 
cell-lager. Dessa uppgå till 16 med en sammanlagd mäktig- 
het af 370 u. Storleken hos dess celler utgör 20x 25 u, tjock- 
leken hos dessas väggar uppgår till 4,5 u. 
Väfnaden lemnar ett utmärkt exempel på svårigheten att 
kunna uppdraga en skarp gräns mellan tvenne i sina fullt 
typiska former så väl skilda väfnader som parenkymatiskt 
och prosenkymatiskt stereom. Dess celler äro nemligen mycket 
långsträckta — bredden ingår flera gånger 1 längden — men 
dessas tvärväggar stå antingen vinkelrätt mot cellens längd- 
riktning eller ock i en sned, fast föga lutande ställning. Så- 
dant är förhållandet hos flertalet af väfnadens celler. Men 
blandadt med dem förekommer ett mindre antal celler af 
samma beskaffenhet föröfrigt, dock med den för prosenkym- 
celler karakteristiska, skarpa tillspetsningen af ändarne. 
Genom C:s starka utveckling har B-partiet blifvit trängdt 
ut mot bladets kant, dess radiala utsträckning har minskats, 
ty dess största mäktighet går ej öfver 2 cell-lager. Af samma 
anledning har D blifvit trängd mot bladets insida. Cell-lag- 
