BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 3. 105 
snittet (dessas antal är 10, som representera lika många och 
på ungefär lika långt afstånd från hvarandra belägna höjd- 
regioner) det mediana kärlknippet är rundt om omgifvet af 
förvedade celler. Från detta till och med 8:de snittet ökas 
C:s utbredning, så att ifrågavarande parti å det senare snittet 
utan all jemförelse utgör dettas kraftigaste väfnad och bildar 
så godt som hela massan af bladet. Men å detta snitt är 
äfvenledes gränsen satt för dess utbredningsförmåga, 1 det att 
D-partiet hädanefter utvidgas betydligt och detta på bekost- 
nad af C, som af detsamma tränges undan från bladets inre 
sida. Det 8:de snittet är äfven i ett annat fall märkligt. C 
har nämligen hittills utgjorts af likformiga celler, men å 
ifrågavarande snitt visar sig första antydan till en skillnad 
mellan den mediana och den laterala delen af C-partiet. I 
den senare uppträda smärre grupper af typiska bastceller, 
hvilka genom sitt trånga lumen sticka skarpt af mot de mera 
storlumiga celler, som bilda OC-partiets återstående del. Redan 
på det 9:de snittet ha de ofvannämnda grupperna af bast- 
celler sammanslutit sig till ett sammanhängande band af 
den form, som fig. 69 visar. Namtidigt härmed har D utvid- 
gats så starkt, att det gränsar omedelbart till detta bastband. 
Men det kollenkymatiska utseendet hos dess celler är här 
ännu ej utprägladt. Detta är deremot fallet på det 10:de och 
sista snittet. Här har D nått en så kraftig utveckling, att 
C blifvit så godt som helt och hållet trängd undan från det 
mediana kärlknippet. Endast 1 sin mediana del gränsar 
C på en mindre sträcka till utsidan af ifrågavarande kärl- 
knippe. Denna sistnämnda del af partiet består såsom vi förut 
sett af parenkymeeller. Af dylika celler består C äfven uti 
närheten af bladspetsen, men går man från denna i riktning 
mot bladets bas, så ökas OC-cellernas längd allt mer i för- 
hållande till deras bredd, så att de till slut få en mycket 
långsträckt form, som bibehåller sig under största delen af 
väfnadens lopp, men som mot bladets bas och här temligen 
hastigt öfvergår till en utprägladt parenkymatisk. 
Snitt 5. Tvärsnitt genom ett yttre holkblads halfva höjd 
(blomstadium). Fig. 71. 
I det föregående är omtaladt, att de yttre holkbladen hos 
ifrågavarande art 1 morfologiskt afseende representera en helt 
annan typ än de inre holkbladen. På grund härutaf bör 
man äfven kunna vänta sig en helt olika byggnad hos de 
