120 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
aspera och P. pauciflora äro försedda med mindre, 1-celliga, 
bandlika och vridna ullhår. De inre holkbladen hos T. barbata 
hafva å sin utsida hårbildningar af en klubblik form och bil- 
dade af en enda cellrad. 
Om vi nu vända oss till epidermisväfnaden på bladets in- 
sida (E), så finna vi, att den i flera afseenden afviker från 
utsidans. Dess celler äro mindre än dennas och hafva dess- 
utom i de flesta fall ett mycket olika utseende inom bladets 
olika regioner, hvilket deremot ej var fallet med A:s celler. 
Å bladets halfva höjd under blomstadiet hafva de det ut- 
seende, som i allmänhet karakteriserar hudväfnadens celler 
och som företrädesvis ligger uti väggarnes likformiga förtjock- 
ning och den öfvervägande mäktigheten hos ytterväggen i 
förhållande till inner- och sidoväggarne. Deras lumen är å 
ifrågavarande bladhöjd i det närmaste rundadt, men på grund 
af ytterväggens tjocklek har cellen i vanliga fall sin största 
genomskärning i radial riktning. Endast hos C. Dioscoridis, 
T. hirta och H. cretica ligger cellernas största genomskärning 
uti tangential riktning. 
Efter blomningen bibehålla insidans epidermisceller å 
halfva bladhöjden det utseende, som de hade under blomstadiet, 
i allmänhet oförändradt. Men i några fall förändras deras form i 
en viss grad. Detta sker derigenom, att cellens lumen vid 
fruktmognaden blir starkt sträckt uti tangential riktning. 
Detta förekommer hos C. foetida och aspera, T. hirta och H. 
cretica, af hvilka arter en del redan under blomstadiet hafva 
en dylik cellform, men som då ej på långt när framträder så 
starkt utpräglad. I bladets nedre del är det endast hos T. 
hirta och 'T. barbata (såväl inre som yttre holkblad), som E 
under hela sin utsträckning består af celler, hvilka på tvärsnitt 
visa sig som typiska epidermisceller. Orsaken till detta för- 
hållande ligger utan allt tvifvel deruti, att hos dessa arter 
uppträder ej något kollenkymband i epidermisväfnadens ome- 
delbara närhet. Detta är deremot fallet hos de öfriga arterna. 
Och här hos dem finner man, att E:s celler antaga samma 
utseende som den närliggande kollenkymväfnadens och detta 
åtminstone så långt. som den senare når. | 
Hos de arter, som hafva ett subepidermalt kollenkymband, 
hafva ock E:s celler en annan form uti bladets basdel än å 
dettas - halfva höjd. Olikheten framträder uti den fullt ut- 
prägladt radiala sträckning, som de antaga i dettas nedre 
