122 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
Såväl in- som utsidans epidermis är genomdragen at 
klyföppningar. I detta afseende öfverensstämma holkbladen 
med foderbladen. Ty hos de senare äro klyföppningarne, så- 
som KORELLA (21 p. 41) visat, i de flesta fall fördelade på bla- 
dets båda sidor. Med afseende på deras antal förefinnes ingen 
märkbar skillnad mellan holkbladets ut- och insida, med undan- 
tag deraf, att de helt och hållet saknas i den sistnämdas nedre 
del. Äfven härutinnan finnes en likhet mellan Cichoriaceernas 
holkblad och foderbladen i allmänhet. Ty Korella (21 p. 50) 
har med afseende på foderbladen kommit till det resultat, 
att de i allmänhet sakna klyföppningar uti sin nedre del. 
Orsaken härtill anser han ligga uti den dåliga belysning, 
för hvilken ifrågavarande del af bladet är utsatt. Samma 
orsak torde äfven ligga till grund för klyföppningars från- 
varo uti holkbladens motsvarande parti, ty detta omfattar, 
mer eller mindre innerligt, de yttersta blommornas frukt- 
ämnen. Att Cichoriaceernas holkblad uti vissa afseenden 
likna foderblad i allmänhet, är ej så särdeles märkvärdigt, 
ty i biologiskt afseende spela Compositeernas holkblad alldeles 
samma Troll som foderbladen hos det stora fertalet växter. 
Efter att 1 det föregående hafva betraktat de olika sätt, 
hvarpå holkbladets hudväfnader förhålla sig hos olika arter 
under olika utvecklingsstadier och 1 olika höjdregioner, skola 
vi i det följande förfara på samma sätt med de väfnader, 
som bilda holkbladens hufvudmassa. Början göra vi med 
den väfnad, som uppträder närmast innanför utsidans epi- 
dermis och som bildar det parti af bladet, som vi förut 
benämt B. Detta består i allmänhet af polygonala eller mer 
eller mindre rundade celler, som sluta intill hvarandra utan 
mellanrum. TI allmänhet hafva de å tvärsnitt sin största axel 
liggande i tangential riktning, men hos en del arter kommer 
denna att ligga i en mot den förra vinkelrät riktning. I 
detta senare fall blir på samma gång cellernas utsträckning 
i radial riktning vanligtvis mycket starkt utpräglad. Så är 
händelsen hos C. foetida och C. aspera i all synnerhet. Hos 
den förra visa B-partiets celler samma egendomliga förhållande 
som A-partiets. Under fruktstadiet har den runda eller till 
och med elliptiska form (ellipsens största axel ligger i tangen- 
tial riktning), som utmärkte B-partiets celler vid blomningen, 
öfvergått till en rektangulär (rektangelns längre sida ligger 
i ett dorsiventralt plan, se fig. 34). Hos C. aspera hafva B:s 
