BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 19. AFD. III. N:0 3. 123 
celler under såväl blom- som fruktstadiet sin största utsträck- 
ning i radial riktning, men denna framträder under det senare 
stadiet med en betydligt större styrka än under det först- 
nämda. Hos CO. rubra har B-partiet sina celler utdragna i 
radial riktning å det snitt, som är taget genom bladets halfva 
höjd på fruktstadiet. Samma utsträckning hafva A-partiets 
celler härstädes. Nåledes förefinnes hos sistnämda art samma 
analogi mellan A- och B-partiens celler som hos C. foetida. 
Hos C. pulchra hafva B:s celler i allmänhet sin största tvär- 
genomskärning uti radial riktning, men den framträder ej 
med sådan styrka som hos C. aspera och C. foetida. ”T. hirta 
är märkvärdig 1 det afseendet, att B-partiets celler äro ut- 
dragna 1 radial riktning på bladets halfva höjd, i tangential 
deremot uti dettas nedre del. 
A ett dorsiventralt längdsnitt äro B-partiets celler starkast 
utdragna i bladets längdriktning. Detta är förhållandet hos 
AÅertalet af de undersökta arterna och uti största delen af 
holkbladens längd. I bladets nedre delar är det regeln, att 
partiets celler få en mycket tydlig utsträckning i dorsi- 
ventral riktning. Detsamma förekommer äfven uti bladets 
högre upp belägna regioner hos de arter (C. foetida, aspera 
och pulchra), som äfven å tvärsnittet genom holkbladets halfva 
höjd hafva B-partiets celler tydligt sträckta i dorsiventral 
riktning. 
Innehållet uti B-partiets celler utgöres, såsom vi förut 
sett, i många fall utaf klorofyll. Redan i det föregående på- 
pekades, då det klorofyllhaltiga innehållet uti A:s celler var 
på tal, den möjliga orsaken till detta ämnes uppträdande på 
bladets ut- eller undersida. De arter, hvars B-parti inne- 
håller klorofyll i någon betydligare mängd, äro OC. foetida, C. 
Dioscoridis. C. aspera, T. hirta, P. pauciflora och H. cretica. 
Men äfven hos dem är det hufvudsakligen blott i partiets 
yttre cell-lager uti bladets öfre delar som klorofyll upp- 
träder. Uti bladets basdel är klorofyllhalten högst obetydlig 
eller ingen. Orsaken härtill är nog densamma som till den 
mindre klorofyllhalten hos A:s celler uti ifrågavarande bladparti. 
Under fruktstadiet äro partiets celler mycket mindre rika på 
klorofyll än under blomstadiet. Äfven så högt upp på bladet 
som å dettas halfva höjd är under det förstnämda stadiet det 
gröna färgämnet uti B-partiet trängdt undan till de delar af 
detsamma, som äro förlagda i närheten af bladets kant. Till 
