BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 3. 129 
Jemför man den förändring uti mäktighet, som partiet 
undergår å bladets halfva höjd, med den, som det har att 
uppvisa uti bladets bas, så finner man för C-partiet samma 
förhållande, som utmärkte B-partiet och äfven holkbladet i 
sin helhet, att dess tillväxt försiggår starkare å det förra än 
å det senare stället. Och i en del fall finnes en märkvärdig 
analogi mellan O-partiets och hela holkbladets tillväxt uti 
tjocklek. Så hos T. barbata. Förhållandet mellan de inre 
holkbladens tillväxt uti tjocklek å halfva bladhöjden och vid 
bladbasen är här som 1,5 : 1,3; ökningen af C-partiets volym hos 
samma holkblad å de båda nämda punkterna förhåller sig som 
1,8:1,5. Hvad de yttre holkbladen beträffar, så är förhållan- 
det mellan bladets och dess C-partis tillväxt 1 tjocklek allde- 
les detsamma eller 1,3 :1,8. Äfven hos T. hirta förefinnes en 
dylik öfverensstämmelse. Hos den var förhållandet mellan 
holkbladens tjocklekstillväxt å deras halfva höjd och i deras 
basdel som 1,9: 1; förhållandet mellan C-partiets volymförök- 
ning å samma punkter som 1,9 :0,9. Hos CO. foetida ökas 
partiets volym i lika hög grad å bladets halfva höjd som uti 
dess basdel. Hos C. rubra liksom i de yttre holkbladen hos 
T. barbata är dess tillväxt starkast i den sistnämda bladdelen. 
Hos H. cretica, hvars holkblad voro utmärkta genom en lik- 
formig tillväxt uti tjocklek, ökas C-partiet dock starkast å 
halfva bladhöjden. Hos C. alpina, hvars holkblad å sin halfva 
höjd under fruktstadiet äro försedda med ett mycket mäktigt 
C-parti, är ock dettas tillväxt å denna punkt i förhållande 
till den, som det visar i bladets bas, starkare än hos någon 
af de öfriga arterna eller som 3,8:2. I det inre holkbladet 
hos 'T. barbata, hvars basdel utmärkte sig derigenom, att dess 
C-parti visade något olika beskaffenhet uti bladets mediana 
och laterala delar, har det smala band, hvilket under såväl 
blom- som fruktstadiet uppträder såsom bast, på det senare 
stadiet fått en mäktighet, som är dubbelt större än den, som 
det egde på blomstadiet. 
Jemför man med hvarandra de mått, som angifva stor- 
leken af partiets celler på blom- och fruktstadiet, så finner 
man, att i de flesta fall en förstoring af cellvolymen egt rum 
sedan blomningen och att detta således utgör en mäktig faktor 
vid framkallandet af den större mäktighet, som partiet eger 
vid fruktmognaden, jemförd med den, som visar sig hos det- 
samma under blomningen. I de flesta fall torde äfvenledes 
Ej 
