130 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
en förökning af partiets cell-lager egt rum. Hos en del arter 
ser det ut, som om en delning af OC-partiets celler försiggått 
å såväl bladets halfva höjd som uti dess bas. Detta är fallet 
hos C. alpina. Hos OC. foetida, C. Dioscoridis och T. bar- 
bata (yttre holkblad) tycks delningen ha egt rum blott i de 
nedre regionerna af bladet. En delning uti dettas öfre delar 
synes vara utmärkande för de inre holkbladen hos T. barbata 
och C. aspera. Delning af partiets celler har med all sanno- 
likhet ej egt rum hos OC. rubra, T. hirta och H. cretica. De 
båda faktorer, som således hos de flesta arterna på en gång 
samverka vid framkallandet af OC-partiets större mäktighet 
vid fruktmognaden, äro således celldelning och cellförstoring. 
Med afseende på C-partiets plats uti bladet förefinnes 
någon olikhet hos olika arter. T. barbata skiljer sig från alla 
de öfriga arterna derigenom, att C-partiet hos dess holkblad 
går ut till epidermisväfnaden. Hos de återstående arterna 
kommer det ingenstädes 1 beröring med denna, utan är å ut- 
sidan begränsadt af bladets B-parti, å insidan af dettas D- 
parti. Hos OC. alpina har det sin plats ungefär midt emellan 
bladets in- och utsida. Så är äfven fallet hos H. ecretica. 
Hos C. pulechra är det något, fastän obetydligt, närmadt mot 
bladets insida. Mycket nära denna ligger det under frukt- 
stadiet hos C. foetida och C. aspera. Ej långt från bladets ut- 
sida är dess plats hos C. rubra och C. Dioscoridis, dock endast 
i dettas basala del. 
Hvad nu D beträffar, så består det på tvärsnitt af run- 
dade eller något tangentialt sträckta celler. På längdsnittet 
ha dessa sin största utsträckning uti bladets längdriktning, 
hvarvid förhållandet är sådant, att deras längd är större uti 
dettas nedre del än 1 dess öfre regioner. Hos T. barbata visa 
D-partiets celler uti de inre holkbladens nedre del det egen- 
domliga förhållandet, att deras längsväggar äro insnörda å 
flera ställen, hvarjemte de härstädes hafva en starkt lång- 
sträckt form. 
Det parti af bladet, som fått benämningen D, utgör 
dettas speciella assimilationsväfnad. Dess celler ha således 
klorofyll till innehåll. Mängden af detta är dock ej densamma 
uti bladets hela längd. Uti dettas öfre partier är det särde- 
les rikligt, men i bladets nedre del är det vanligtvis förhållan- 
det, att D-partiets celler så godt som sakna klorofyll. Att 
samma förhållande var rådande hos epidermiscellerna å bladets 
