BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 19. AFD. III. N:0 3. 137 
som bestå af ett fåtal (1—3 ungefär) spiralkärl och några 
celler af det slag, som NÄGELI benämt kambiform. Mera 
starkt utvecklade äro de kärlsträngar, som ligga innanför det 
ofvannämnda kambium- och bastbandet och som, om bladet vore 
plant, skulle ligga i jemnhöjd med det mediana kärlknippet. 
Det ändamålsenliga uti denna kärlknippenas fördelning i 
mer än en rad ligger utan tvifvel deruti, att vattentillförseln 
till holkbladets olika delar blir mera jemn på grund af den 
rikliga kärlsträngsförgreningen. Genom kambiumbandets upp- 
trädande delas holkbladet uti tvenne partier, som mer eller 
mindre fullständigt afstängas från hvarandra. Ännu starkare 
blir afspärrningen dem emellan, då kambiumbandet öfvergått 
till bast. Om således inga kärlsträngar uppträdde utanför 
detta, så skulle hela den del af bladet, som ligger utanför det 
ifrågavarande bandet, vara 1 det närmaste afstängd från all 
förbindelse med bladets inre del, som egentligen hyser dettas 
kärlsträngssystem. 
Kärlknippenas byggnad är mycket enkel. Deras phloöm- 
del utgöres af långsträckta och med mer eller mindre snedt 
stälda tvärväggar försedda celler. Dessa äro af tvenne, något 
olika slag. De, som bilda phloömdelens yttre parti, hafva 
nemligen betydligt större lumina än de phloémelement, som 
uppträda på gränsen mot kärlknippets xylemdel. Ett dylikt 
förhållande har ARESCHOUG (2 p. 226) funnit hos Heråriga ört- 
blad. Han säger nemligen, att kärlsträngarnes vekbast hos 
dem utgöres af tvenne olika lager, ett mera storcelligt och 
ett, som består af mindre celler. Vidare omnämner han, att 
det storcelliga vekbastet (från mekanisk synpunkt betraktadt) 
visar sig något olika hos olika arter, i det att dess element 
äro dels tunnväggiga, dels kollenkymatiskt förtjockade, dels 
slutligen äfven kunna uppträda med förvedade väggar. Så 
är äfven fallet hos Cichoriaceernas holkblad. Men hos dem är 
den olika väggförtjockningen hos det storcelliga vekbastets 
element endast ett uttryck för de olika utvecklingsphaser, som 
de ha att genomlöpa. Och vi skola sedermera, då förän- 
dringarne uti holkbladens fasthetsförhållanden komma att be- 
handlas, finna, att samma parti, som under blomstadiet upp- 
träder som storcelligt vekbast, vid fruktmognaden är utbil- 
dadt till typiskt hårdbast. 
Silrör har jag ej lyckats påträffa. Dermed vare dock ej 
sagdt, att sådana skola fattas. Men deras utseende är troligen 
