BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 19. AFD. III. N:0 3. 139 
vanligen något fastare väggar än på kärlsträngens insida, 
hvars phloömelement stundom äro af ett högst ringa antal. 
På nyss anförda sätt äro kärlsträngarne bygda under 
blomstadiet. Närdeles tydligt framträder detta hos P. pauci- 
fora, T. hirta och H. cretica. Under fruktstadiet äro de stor- 
celliga phloömpartierna omvandlade till bast. Och det är 
återigen hos de tre ofvannämda arterna, som detta framträder 
tydligast. Hos de öfriga arterna är det hufvudsakligen å 
bladets midtelhöjd som kärlsträngarne äro försedda med bast- 
beläggningar å sin ut- och insida. I bladets bas äro samma 
partier, som å dess halfva höjd uppträder såsom bast, ofta 
bildade af celler med tunna väggar. Detta är händelsen 
isynnerhet å kärlknippets insida; 1 dettas yttre beläggning 
bibehålles bastkarakteren längre nedåt mot bladets bas. 
Den medverkan, som kärlsträngarne kunna hafva. uti 
framkallandet af holkbladets ökade tjocklek vid fruktmogna- 
den, kan ej vara af någon större betydelse, eftersom de ligga 
inströdda uti de väfnader, som bilda bladets hufvudmassa och 
som genom förhöjning af sin mäktighet egentligen framkalla 
hela bladets ökade volym. Hos H. cretica tilltager dock det 
mediana kärlknippet rätt betydligt uti omfång efter blom- 
ningen, hvarvid det isynnerhet är det parti, som utgör moder- 
väfnaden för den bastbeläggning, som kärlknippet vid frukt- 
mognaden är försedt med, hvilket visar den största tillväxten 
uti tjocklek. Denna beror dock ej på en ökning uti antalet 
af partiets cell-lager, utan på en förstoring af volymen hos 
de celler, af hvilka dessa utgöras. 
Cichoriaceernas mjölkrör ha ådragit sig anatomernas lifliga 
uppmärksamhet. Deras byggnad, läge hos växten m. m. ha 
framställts af åtskilliga författare såsom HANSTEIN (17), VAN 
'TIEGHEM (36 och 38) m. fl. Alla ha funnit det nära samband, 
hvaruti mjölkrören vanligen stå till kärlsträngsväfnaden och 
i all synnerhet till dennas phloömdel. Denna samhörighet 
kommer mycket tydligt till uttryck äfven hos Cichoriaceernas 
holkblad. Till sin största mängd äro mjölkkärlen belägna 
på sjelfva gränsen mellan holkbladens B- och C-partier. 
Äfven här stå de i samband med kärlsträngar, ty sådana upp- 
träda 1 ett ganska rikligt antal, men med mycket obetydlig 
utveckling å C-partiets utsida. Och mjölkkärlets läge i för- 
hållande till kärlsträngen är sådant, att det bildar dennes 
yttersta gräns mot B-partiet. Hos de större och mera kraftigt 
