. 
2 
BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 19. AFD. III. N:0 3. 143 
i partiets laterala delar äro cellerna deremot försedda med 
mycket tunna väggar, som ej visa någon förvedning. På 
fruktstadiet åter utgöres partiet ända ut till bladets kant af 
celler med förvedade väggar. 
Att förvedningen inom C-partiet fortskrider från bladets 
mediana del i riktning utåt mot dess kant, får man äfven 
lära genom en serie af snitt, som läggas genom bladet från 
dettas spets ned till dess bas. En dylik snittserie visar oss 
ock, att partiets mäktighet ökas alltjemt från bladets öfversta 
delar, der det har en mycket obetydlig utsträckning, ned mot 
dettas bas, hvarest den dock åter aftager helt hastigt. 
Ett par af de undersökta arterna afvika med afseende på 
C-partiets utbildning i någon mån från de nyss skildrade 
förhållandena. Hos T. hirta, hvars C-parti utgöres af mjölk- 
kärlens grannceller, äro äfven under fruktstadiet väggarne 
hos partiets celler oförvedade. Hos H. cretica bildas det af 
parenkymeeller, som dock visa stark förvedning vid frukt- 
mognaden. Uti basdelen af de inre holkbladen hos T. barbata 
består C-partiet af två slags väfnader. Dess mediana del 
utgöres nemligen aft parenkymeeller, som på blomstadiet äro 
försedda med tunna och oförvedade väggar, hvilka under 
fruktstadiet deremot äro tjocka och starkt förvedade. Detta 
mediana parti åtskiljer tvenne laterala, som under såväl blom- 
som fruktstadiet bestå af typiskt bast. Å bladets halfva höjd 
finnes ingen sådan uppdelning af C-partiet hos arten ifråga, 
utan det består 1 hela sin utsträckning af samma väfnad, 
kambium på blomstadiet, bast vid fruktmognaden. 
Att D-partiets celler, som hufvudsakligen bilda holk- 
bladets assimilationsväfnad, skulle i någon betydligare grad 
ombildas så, att de blifva lämpliga att fylla mekaniska funkti- 
oner, kan man ej gerna vänta sig, emedan uppträdandet af fasta 
och tjocka väggar hos dem skulle helt och hållet strida mot 
väfnadens egentliga uppgift. I ett par fall kan det dock 
sägas om partiet, att det i en viss grad bidrager till att fram- 
kalla en ökad fasthet hos hollallet efter blomningen. Hos 
T. hirta äro cellerna i partiets yttre lager försedda med ganska 
tjocka väggar. Så 1 bladets nedre del under fruktetadiet. 
På samma sätt förhålla sig de inre holkbladen hos T. barbata. 
Hos dem antaga partiets celler, i all synnerhet de yttre lag- 
rens, en kollenkymatisk beskaffenhet och förses med fasta 
väggar. Gemensamt för båda arterna är, att det är först 
