150 = ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
så skulle de unga fruktämnena, särskildt de, som äro belägna 
i korgens periferi, vara utan allt skydd mot hvarijehanda 
ogynnsamma inflytanden, isynnerhet som kronan, hvilken utgör 
hyllets hufvudsakliga del, utgår från fruktämnets spets och 
dessutom efter blomningens slut snart torkar in och kastas 
af. För att nu åt fruktämnena, som genom befruktningen 
fått impuls till vidare utveckling, bereda nödigt skydd under 
den tid, hvarunder denna försiggår, företaga holkbladen en 
del rörelser, som kunna hänföras till det slag af dylika som 
HANsGIRG (16) benämt karpotropiska nutationskrökningar. 
De resa sig uppåt, föras inåt och lägga sig tätt intill hvar- 
andra med sina kanter, så att det bildas en djup skål, i hvars 
botten de unga frukterna äro väl förvarade. Den mekanism, 
som verkställer dessa holkbladens rörelser, är sannolikt att 
söka hos blomfästet. Till förmån för ett dylikt antagande 
talar dettas byggnad, som under blomningsperioden är den- 
samma hos alla arterna. Och rörelserna, som deras holkblad 
utföra, gå äfvenledes 1 samma riktning hos dem alla. Om nu 
blomfästets yttre hälft växer starkare 1 höjden — att en till- 
växt uti denna riktning 1 många fall eger rum, framgår helt 
tydligt af den omständigheten, att fästet hos en del arter 
eger en olika höjd vid tiden för blomningen och straxt före 
den, då fröspridningen skall ega rum — än hvad dess inre 
hälft gör, så blir följden häraf gifvetvis den, att holkbladen, 
som utgå från fästets kant, föras inåt i riktning mot korgens 
centrum. Att tillväxten i fästets yttre och inre hälft bör 
gå 1 olika riktningar, framgår af den olika sträckningen hos 
de celler, som bilda dess båda hälfter. Ty i den väfnad, som 
utgör fästets yttre hälft (epidermis oberäknad) ha cellerna »> 
sin största utsträckning i radial riktning och detta på såväl 
tvär- som längdsnitt. I fästets inre hälft äro cellerna å tvär- 
snittet mest utdragna i tangential riktning, å längdsnittet ha 
de sin starkaste utsträckning 1 organets höjdriktning. Om 
således delningar ega rum, hvilket på grund af den tunn- 
väggiga beskaffenheten af cellerna, som bilda fästets väfnader, 
ingalunda är otroligt, så skulle de nyblifna väggarne skjutas 
in i olika riktningar inom dess båda hälfter. 
Det finnes en annan omständighet, som nog ej är utan 
all betydelse för åstadkommandet af den inåtgående rörelse, 
som holkbladen utföra efter blomningens slut. - Det har flera 
gånger förut omtalats, att blomfästets inre del på gränsen 
