152 ELIASSON, SEKUNDÄRA, ANATOMISKA FÖRÄNDRINGAR. 
Den omständigheten, att det just är förändringarne i 
holkbladens fasthetsförhållanden, som äro de mest framträ- 
dande, måste ådraga sig vår särskilda uppmärksamhet. Under 
blomningstiden hade holkbladen till uppgift att skydda och 
stödja blommorna. För att hålla dem i den mer eller mindre 
vertikala ställning, som de måste intaga för fyllandet af 
denna uppgift, är i de flesta fall kollenkymbandet tillräckligt, 
hvartill kommer den del, som hudväfnaden och turgorkraften 
kunna taga i framkallandet af samma verkan. Det tryck, 
som blommassan utöfvar på holkbladen, är temligen obetydligt 
i jemförelse med det, hvarför de blifva utsatta, sedan frukter- 
nas utveckling påbörjats. Ty blomkorgens bredd i sin nedre 
del är ju vid fruktmognaden större än vid blomningen. Den 
ökade bredden hos korgen framkommer derigenom, att frukterna 
för sin del fordra större utrymme än hvad fruktämnena gjorde 
under blomningen. Härmed vare dock ej sagdt, att trycket 
på holkbladen ökas i samma mån som fruktmassan tilltager 
i volym, ty under samma tid ökas äfven blomfästets bredd 
mer eller mindre, men i alla händelser är nog den kraft hvar- 
med fruktmassan trycker på holkbladen, som omgifva den- 
samma, ganska betydlig. Detta förklarar, hvarför hos dem me- 
kaniska väfnader utbildas så rikligt efter blomningen. Och att 
dessa mekaniska väfnader äro kraftigast utbildade i bladets 
nedre del (denna är ju vanligen försedd med tvenne bastband, 
ett inre och ett yttre), förefaller ju temligen naturligt, då 
man betänker, att den är den del af bladet, som tages mest 
i anspråk mot böjning, emedan den dels har att uppbära 
största delen af bladets egen massa, dels har att uthärda ett 
större sidotryck än de öfre delarne, ty den nedre, fröbärande 
delen af frukten tilltager starkare i volym än den öfre, som 
utgöres antingen af blott en fröfjunstofs eller af en sådan i 
förening med ett s. k. spröt. Det inre bastbandet har dock 
troligen äfven en mera lokal uppgift, den nemligen att skydda 
de innanför detsamma belägna väfnaderna mot en allt för 
stark sammantryckning. Ty holkbladets nedre del är tryckt 
tätt intill de yttersta frukterna. Detta framträder med stör- 
sta tydlighet hos Barkhausia-gruppens arter. Hos dem äro 
de yttre frukterna i korgen af en helt annan form än de öf- 
riga, sakna fröfjun och ligga fast inkilade i den ränna, som 
bildas af holkbladens insida. 
