BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 19. AFD. III. N:0 3. 153 
Men frukternas gradvisa tilltagande 1 volym är ej den 
enda faktor, som kan verka så, att holkbladen utsättas för 
att böjas utåt, hvarigenom sambandet dem emellan skulle 
blifva temligen löst. Frukten är i de allra flesta fall försedd 
med en af hårlika bildningar bestående flygapparat, s. k. frö- 
fjun. Hela fröfjunsmassan bildar en tofs, som skjuter mer 
eller mindre högt upp öfver holkbladens spetsar. Starkast 
framträder detta hos Barkhausia-gruppens arter, hos hvilka 
fröfjunet sitter fästadt på ett skaft, ett s. k. spröt, som utgår 
från spetsen af den fröbärande delen af frukten. Denna frö- 
fjunstofs erbjuder ett ganska stort vindfång, så att under 
stark blåst blifva de holkblad, som ha sin plats å den sida 
af korgen, som är vänd från vinden, underkastade ett starkt 
tryck i riktning utåt. Fröfjunstofsens storlek tyckes dock ej 
ha något inflytande på bastbandens mäktighet. Ty om man 
jemför med hvarandra OC. alpina och OC. rubra, så finner man 
ej någon betydlig skillnad mellan storleken af de båda arter- 
nas fröfjunstofsar men deremot en rätt stor sådan mellan 
mäktigheten af deras bastband. Jemför man med hvarandra 
C. rubra och OC. Dioscoridis, så har den förra arten en betyd- 
ligt större fröfjunstofs än den senare, men deremot är bastets 
utveckling ungefär lika stark hos båda arterna. 
Naturen slösar sällan med material, den söker i många 
fall att med en och samma anordning nå mer än ett ändamål. 
Denna sats torde gälla äfven för Cichoriaceernas holkblad. Vi 
hafva här ofvan sökt göra troligt, att ändamålet med det 
rikliga utbildandet af mekaniska väfnader hos dem skulle 
vara att under den tid, som fruktens utveckling pågår, hålla 
holkbladen upprätta och tryckta intill den i utveckling stadda 
fruktmassan för att lemna denna skydd mot åtskilliga fakto- 
rer, som kunna inverka mer eller mindre skadligt på densamma. 
Härvidlag framhölls särskildt för stark vind såsom en sådan. 
Denna skulle ju lätt, om fruktmassan ej vore omgifven af ett 
fast hölje, kunna åstadkomma oreda inom densamma, isynner- 
het som frukterna äro högst obetydligt insänkta i blomfästet 
och dessutom i sin öfre del försedda med fröfjun, som bildar 
en stor yta för vinden att verka på. Följden häraf skulle 
blifva den, att de lätt skulle kunna lösryckas från sitt fäste 
och utspridas, innan de nått tillräcklig mognad. Men på 
grund af holkbladens täta sammanslutning äro frukterna väl 
skyddade äfven mot andra ogynnsamma faktorer än för stark 
