BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0 4. 11 
sträcka sig in till det innersta korkskiktet. Det synes häraf 
antagligt, att de yttre lagrens bristning just ger impulsen 
till bildande af ett nytt korklager innanför de förutvarande. 
All fällbark blir med undantag af korkskikten starkt för- 
vedad. 
Enligt NSaAn1o! deltar ej den ursprungliga modercellens 
yttre vägg 1 den yttersta korkcellens förkorkning. Denna 
uppgift kan vara vilseledande. Förhållandet är nänödn så, 
att denna mellan epidermis och kollenkymet belägna vägg till 
sin inre del förkorkas och till sin yttre närmast epidermis 
belägna del blir oförkorkad. Denna del blir deremot tillika 
med delar af epidermis sidoväggar förvedad. (Jfr. Tafl. I, fig. 
2.) Då en cell öfvergår till fellogent stadium och delar sig 
i en yttre korkeell och en inre fellogencell, inträffar alltid 
en partiel förkorkning i den ursprungliga cellens yttre vägg, 
emedan korkcellen måste erhålla en rundt om sluten kork- 
membran. Det torde knappast förekomma, att en modercellen 
tillhörande vägg, allraminst om den är kollenkymatisk, i sin 
helhet förkorkas, hvaremot förvedning 1 ett dylikt fall ej är 
ovanlig. 
I samband med den ytliga korkbildningen torde stå, att 
märgen redan på ettåriga grenar förtorkas och blir luftförande, 
då härigenom barkparenkymet kan vara behöfligt såsom upp- 
lagsväfnad. 
Viburnuwm Opulus LD. liknar Sambucus nigra deri, att 
dess kork utbildas från det subepidermala cellagret och under 
första året. För öfrigt företer den åtskilliga olikheter. Den 
yttersta eller de två yttre af de under hvarje år bildade 
korkeellerna få sekundära förtjockningar 1 sin inre vägg. 
Dessa förtjockningar bestå till en början af cellulosa, som 
sedermera förvedas.> Dessa yttre korkceller äro i likhet med 
de öfriga försedda med en förkorkad membran”? äfvensom med 
en tunn förvedad intercellularsubstans. Viburnum Opulus är 
äfven anmärkningsvärd derigenom, att hos densamma korken 
stundom uppstår först mycket sent på hösten. Vidare till- 
växer korkmanteln allt framgent från det först bildade fello- 
genet. Radiala delningar 1 fellogenet äro ganska sällsynta, 
: Kg Anf. st. sid. 14. 
? Jfr SANIO: Anf. st., sid. 55. S. nämner dock intet särskildt om dessa 
förtjockningars kemiska beskaffenhet, utan synes anse dem vara förkorkade. 
3 v. HÖHNEL anser dessa celler vara rena felloidceller, hvilket innebär, 
att de skulle alldeles sakna förkorkad membran. 
