XY 
24 SEGERSTEDT, BUSKARTADE STAMMARS SKYDDSVÄFNADER. 
Man kunde tänka sig en tidig korkbildning betingad af 
en annan orsak, nämligen deraf, att primära barken ej för- 
mådde följa med vedceylinderns tjocklekstillväxt. Hos Myr- 
tillus nigra förefinnes icke någon sådan orsak, åtminstone ej 
under de första åren. Genom förekomsten af de ofvan om- 
nämda små vingkanterna blir det lätt för primära barken att 
utvidga sitt omfång. Vingkanterna, som på detta sätt fylla 
en annan uppgift i assimilationssystemets tjenst, utplånas 
härigenom, så att stammen vid korkens första uppträdande är 
i det närmaste rund. 
Tiden för korkens första uppträdande är något vexlande. 
Hos exemplar från torr växlokal, hvilkas årsgrenar blifva 
kortare, är i allmänhet tredje—femte årsgrenen beklädd 
med kork; på fuktigare ställen blifva årsgrenarne längre och 
korkbildningen senare. Så har jag funnit fall, då först nionde 
årets stamdel varit fullständigt korkklädd. Korken bildas 
oftast ej på en gång öfver en hel årsgren, utan börjar visa 
sig 1 form af fläckar och långsgående strimmor här och der. 
Först ett följande år eller ännu senare blir en dylik gren 
fullständigt beklädd med kork. Härigenom förekommer ofta, 
att kork saknas på ett årsskotts öfre del, men finnes på dess 
nedre. I hvad mån tjocklekstillväxten är orsak till kork- 
bildningen, torde vara vanskligt att afgöra. Möjligen kan 
man tänka sig, att assimilationsorganet i stammen i likhet 
med förhållandet hos öfvervintrande blad efter ett visst antal 
vegetationsperioder, som vexlar till följd af yttre förhållanden, 
har spelat ut sin roll och derför afskiljes medelst ett kork- 
lager. För denna sista tolkning synes tala den omständig- 
heten, att primära barken ofta strax före korkbildningen blir 
brunaktig och får klorofyllet förstördt, hvarjämte spridda 
celler i de subepidermala cellagren få sina väggar delvis för- 
vedade. Den första korkbildningen hos Myrtillus migra skulle 
således vara något jämförlig med vanlig sårkorkbildning. 
När emellertid korkbildning inträder, sker det från cell- 
lagret närmast innanför baststrängarne, d. v. s. från sekundära 
barkens yttersta cellager. Den yttersta cellen 1 första del- 
ningen förkorkas vanligen, innan den inre ånyo delar sig. En 
eller annan fellodermcell kan afskiljas inåt (Taf. I, fig. 6). 
Det är nödvändigt, att korkmanteln på gränsen mellan 
de korkklädda och icke korkklädda delarne af stammen på 
något sätt ansluter sig till epidermis, den förut befintliga 
