26 SEGERSTEDT, BUSKARTADE STAMMARS SKYDDSVÄFNADER. 
Emellan primära barken och leptomet ligga dels spridda stor- 
lumiga bastceller, dels knippen af sådana. 
Epidermis består af tangentialt sträckta, nästan tafvel- 
formiga celler och är försedd med en kutikula och kutikula- 
riserade skikt, som tillsammans upptaga ungefär ?/; af den 
ej särdeles tjocka ytterväggen. Intet spår af någon endodermis 
finnes. Stärkelse förekommer såsom upplagsnäring 1 märg 
och märgstrålar hos yngre grenar. 
På ettåriga grenar utbildas vanligen 1 Juli månad från 
sekundära barkens yttersta cellager 1 centripetal följd en kork- 
mantel, som uppnår 4—5 cellager i radial riktning. Fäll- 
barken och korkens yttre delar uppfyllas af garfämne, och 
den förra får åtminstone de tjockare cellväggarne förvedade. 
Således öfverensstämma våra begge arter af slägtet Myrtillus 
i afseende på delningsföljden och platsen för korkens upp- 
trädande. Hos äldre stammar, 8—10-åriga, af Myrtillus uligi- 
nosa visa korken och leptomets yttre lager ungefär samma 
utseende och förhålla sig kemiskt lika som hos motsvarande 
stadier af Myrtillus, nigra. Korkmantelns yttre celler äro 
dock hos den förra vanligen mera tafvelformiga, beroende på 
en starkare tjocklekstillväxt hos stammen. Äfven förekommer 
hos densamma ej sällan, att korken på enstaka ställen af 
stammen bildas innanför och afskiljer en eller annan cellgrupp 
af leptomets yttre förvedade celler, en företeelse, som jag 
icke lyckats anträffa hos Myrtillus nigra. 
Vaccinium vitis idea DL. 
Förgreningen är som hos Myrtillus nigra, men mindre 
riklig. Bladen äro öfvervintrande och kvarsitta 2—3 år. 
Stammen, som aldrig är halfbuskartad, är assimilerande, ehuru 
såsom sådan af mera underordnad betydelse än stammen hos 
Myrtillus nigra. Derpå tyder åtminstone det svagare inflytande, 
som denna funktion förmått utöfva på primära barkens organisa- 
tion, hvilken oaktadt en tydlig slägtskap med Myrtillus nigra 
hänvisar på en med afseende på anordningarna för assimila- 
tionsverksamhet betydligt lägre typ än denna. 
Klorofyllparenkymet består af i tvärsnitt rundade och i 
längdsnitt föga sträckta celler, bildande 4—-5 cellager närmast 
innanför epidermis. En särskild periferisk vattenväfnad saknas 
således. Stammens yta är ej förstorad genom några kanter 
