28 SEGERSTEDT, BUSKARTADE STAMMARS SKYDDSVÄFNADER. 
endodermis finnes utbildad. Ozxycoccus palustris liknar således 
i anseende till de primära väfnadernas anordning och utbild- 
ning ganska mycket den i det föregående beskrifna Linnea 
borealis. 
Korkbildning inträder ganska tidigt under första vege- 
tationsperioden, vanligen i Juni månad, och utgår såsom inom 
ordningen Bicornes i allmänhet från leptomets yttersta lager. 
Sjelfva förloppet vid delningen har jag ej varit i tillfälle att 
följa, men af allt att döma synes delningsföljden vara centri- 
petal. I de yttre korkcellerna finnes en obetydlig sekundär 
cellulosamembran, som genom sin uppsvällning i kalilut tyd- 
ligare ger sig tillkänna. De inre korkcellerna innehålla stär- 
kelse. Korkmantelns mäktighet är på yngre grenar 3—4 
celler i radial riktning. 
Fällbarken börjar på tvååriga grenar att afkastas, men 
rester af bastmanteln kunna spåras t. o. m. på femåriga. 
Äldre stammar begränsas utåt af kork, som genom radiala 
delningar i fellogenet och cellernas senare tillväxt är ganska 
oregelbunden. I en sådan korkmantel kan man särskilja två 
lager: ett yttre, 5—7 celler, med brunt -cellinnehåll, som ut- 
göres af garfämne, samt ett inre af 2—4 lager ofärgade celler 
med stärkelse såsom innehåll under den tid korkens utbildning 
varar. Denna stärkelse, som inlagras i cellerna före deras 
förkorkning och för öfrigt äfven finnes i fellogenet, användes 
utan tvifvel till bildning af den ofvan nämda tunna cellulosa- 
membranen 1 väggen. Att plastiska ämnen finnas 1 förkor- 
kade celler förekommer stundom. Så har t. ex. MoLriscH! på- 
visat protoplasma och cellkärna hos den kollenkymatiska kor- 
ken i fruktskalet af Capsicum-arter. Korkens förvedade in- 
tercellularsubstans, som är lätt att iakttaga, är hos äldre kork 
på enstaka ställen betydligt förökad. Fellogenets verksamhet 
hos äldre grenar håller jämna steg med korklagrets minskning 
genom dess yttre delars affallande, så att korklagret bibe- 
hålles vid samma tjocklek. 
Leptomet, som ytterst obetydligt ökas genom sekundär 
tillväxt, får slutligen sina yttre celler förtjockade och för- 
vedade; ingen del at detsamma afskiljes dock genom kork bild- 
ning såsom fällbark. 
' H. MoriscH: Collenchymatische Korke. (Ber. der deutsch. bot. Gesell- 
schaft 1889, sid. 366.) Jfr äfven M. KOEPPEN: Anf. arb. 
