BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:o 4. 31 
af endast 1—2 cellager under hela deras tillvaro såsom så- 
dana. Efterföljande beskrifning afser närmast långgrenarna. 
En ettårig gren på försommaren har epidermis försedd 
med en ganska tunn yttre vägg, hvaraf knappt hälften ut- 
göres af kutikulariseradt skikt med en tunn kutikula ytterst. 
Under epidermis ligga två lager parenkym utan intercellular- 
rum och med de tangentiala väggarna af samma tjocklek som 
epidermis yttervägg. Nidoväggarna äro tunnare såväl hos 
parenkymet som hos epidermis. Likaledes öfverensstämma 
begge deri, att de äro mycket svagt klorofyllförande. Innan- 
för parenkymet och inåt gränsande till leptomet ligger en 
storcellig, tunnväggig endodermis, som i början af Juli månad 
visar antydan till förkorkning och sedermera fullständigt för- 
korkas. (Tafl. I, fig. 7.) 
På sensommaren börjar korkbildningen från sekundära 
barkens yttersta cellager och ansluter sig således omedelbart 
till endodermis. Delningsföljden är centripetal; fellogencellerna 
dela sig ofta genom radiala väggar. Korkcellerna hafva kork- 
membranen något förtjockad, likformigt rundt om, samt dess- 
utom en sekundär inre cellulosamembran, som på cellernas 
inre vägg är betydligt tjockare än på de öfriga.! Deras förve- 
dade intercellularsubstans är på enstaka ställen förtjockad, 
särskildt hos äldre grenar. Hvad beträffar antalet korkceller, 
som bildas på den ettåriga grenen, vexlar detta något beroende 
på växlokalens fuktighetsgrad; på torra ställen 2—3(—4), på 
fuktigare 1(—2). Enligt GEHMACHER utöfvar barktrycket i all- 
mänhet inflytande på korkbildningen, så att färre korkceller 
bildas vid starkare tryck.? Veden hos individ från torrare 
lokaler utbildas starkare i förhållande till öfriga väfnader, 
än då växplatsen är fuktigare. Om härigenom, såsom sanno- 
likt synes, trycket mellan ved och bark ökas, skulle alltså 
korken mera utvecklas vid starkare barktryck. Emellertid 
torde saken vara svår att afgöra, då barktrycket naturligen 
äfven är beroende af andra omständigheter än vedens tillväxt. 
I alla händelser är korkens starkare utbildning på torrare 
! Jfr v. HÖHNEL: Anf. st. sid. 531. 
? ÅA. GEHMACHER: Untersuchung iber den Einfluss des Rindendruckes 
auf das Wachsthum und den Bau der Rinden. (Sitzungsberichte der Wiener- 
akademie, I Abth., 1883, sid. 878). Den metod, som af G. användts, synes 
knappast tillförlitlig för afgörande af denna sak. Han har nämligen minskat 
barktrycket genom att göra långsgående snitt i barken. Att korkproduktio- 
nen härigenom ökats, torde väl hufvudsakligen böra tillskrifvas de genom 
denna behandling framkallade patologiska förhållandena. 
