38 SEGERSTEDT, BUSKARTADE STAMMARS SKYDDSVÄFNADER. 
Korkcellerna äro tillplattade och hafva svagt förtjockade väg- 
gar. Deras förvedade intercellularsubstans är på vissa ställen 
något mera utbildad än på andra. Korkens mäktighet i ra- 
dial riktning är högst vexlande. De delar af primära barken, 
som här och der af korken afskiljas, blifva förvedade. 
Orsaken till den sena korkbildningen kan ej anses bestå 
i en anpassning för assimilation, enär primära barken ej på 
något sätt är särskildt utbildad såsom assimilationsorgan. De 
fåtaliga lenticellerna kunna endast i ringa mån ersätta de 
felande klyföppningarna. Visserligen finnas andra bildningar, 
som möjligen stå i gasutbytets tjenst, nämligen de ofvan om- 
nämda håren. Vid deras affallande, som sker under första 
eller andra året, uppstå nämligen på deras fästpunkter myc- 
ket förtunnade ställen i epidermis yttre vägg. Äfven om denna 
tolkning af de affallande hårens baser är riktig, utgöra de 
dock alltför litet utbildade anordningar i nämda syfte, för att 
vara af större betydelse. 
I skyddsväfnadernas från det vanliga afvikande förhål- 
lande hos Cornus sangwinea torde man snarare hafva framför 
sig en konstruktionsvariation. I epidermis” stora förmåga att 
tillväxa och ännu mer i det rikliga röda färgämnet eger väx- 
ten ersättning för en tidig korkbildning. WSlutligen kan dock 
epidermis ej längre hålla jämna steg med vedcylinderns tjock- 
lekstillväxt utan brister på vissa ställen och ersättes der med 
kork, hvilken i följd häraf framträder i form af mer eller 
mindre långsträckta strimmor. 
Cornuäs alba L. öfverensstämmer i allt väsentligt med den 
nu beskrifna arten. 
Hos Cornus altermifolia L. äro förhållandena 1 hufvudsak 
likartade med dem hos &C. sanguinea.  Närskildt 1 ögonen 
fallande är här korkstrimmornas regelbundna och likformiga an- 
ordning på stammens yta. | 
Cornus Mas L. 
Primära barken är bättre utbildad såsom assimilationsväf- 
nad än hos OC. sanguinea, 1 det att dess celler äro tunn- 
väggigare och i de 4—5 yttre cellagren klorofyllrikare. Epi- 
dermis yttre vägg är föga tjock. Dess celler äro stora, sär- 
skildt i radial riktning, och synas vara väl egnade att utgöra 
vattenbehållare. Klyföppningar finnas, ehuru föga talrikt. Ett 
