46 SEGERSTEDT, BUSKARTADE STAMMARS SKYDDSVÄFNADER. 
fram till epidermis och klyföppningarna, hvilka här ligga 
ganska tätt, nämligen omkring 40 på M-mm.; midt för kol- 
lenkymsträngarne saknas deremot klyföppningar alldeles. — 
Inre delen af primära barken består af svagt klorofyllförande 
parenkym. Den omständigheten, att assimilerande väfnad 
behåller en ytlig plats jämsides med mekanisk väfnad, visar 
att den förra är i viss mån gynnad; på samma sak tyder 
äfven korkens första uppträdande på begränsade delar af 
stammen. Det yttre parenkymet är också mycket rikt på 
klorofyll; deremot har cellformen ej rönt någon särskild ut- 
bildning för assimilationsfunktionen. Cellerna äro rundade 
med små intercellularrum. — Under vintern tjenstgör bark- 
parenkymet såsom upplagsväfnad såväl på äldre, redan kork- 
beklädda som på yngre grenar. 
Epidermis celler äro ungefär isodiametriska och innehålla 
ofta ett rödt färgämne, särskildt hos buskar, utsatta för starkt 
solljus. Dess yttre vägg, som hos ettåriga grenar ej är sär- 
deles tjock, blir med åren ganska mäktig och består då till 
allra största delen af kutikula. Delningar genom radiala 
väggar 1 epidermis” celler äro ej sällsynta. — Garfämne före- 
kommer 1 riklig mängd i barkparenkymet under vintern. 
Kork börjar bildas i allmänhet på 2—3-åriga grenar, och 
då, såsom nämts, i långsgående, föga regelbundna strimmor. 
Då kollenkymlisterna äro små och ligga tätt, sträcka sig 
korkstrimmorna öfver flera af dem jemte mellanliggande assi- 
milationsväfnad. Det dröjer flere år efter korkbildningens 
början, innan stammen är rundt om beklädd med kork. Del- 
ningsföljden är centripetal; i senare delningar kan en eller 
annan fellodermcell afskiljas. Korkcellerna hafva likformiga, 
föga tjocka väggar och äro korta i radial riktning. De bildas 
hastigt i början, hvarigenom ganska snart en mäktig kork- 
mantel uppstår. Då på äldre grenar epidermis kutikula 
spränges sönder, händer det ofta att sprickor uppstå för djupt 
in i korkmanteln; i så fall bildas från det innanför liggande 
barkparenkymet ett nytt korklager, som bland annat afskiljer 
några kollenkymsträngar och åt sidorna ansluter sig till den 
yttre förut bildade korkmanteln. 
Af andra Rosa-arter kunna omnämnas: 
Rosa pimpinellefolia L. Stammen är sämre utbildad så- 
som assimilationsorgan än hos Rosa canina. Primära barkens 
yttre del består helt och hållet af tjockväggiga-kollenkymatiska 
