BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 19. AFD. III. N:04. 47 
celler, och dess inre del af tunnväggigare klorofyllparenkym. 
Korken uppstår visserligen till en början lokalt liksom hos 
föregående art, men korkbildningen börjar redan på ettåriga 
grenar, och en treårig stam är vanligen helt och hållet kork- 
beklädd. 
Rosa blanda Art. och Rosa laxa REeTtz. hafva assimilations- 
väfnaden 1 stammen något bättre tillgodosedd än Rosa pim- 
pinellefolia. Korkbildning inträder öfverhufvud taget senare 
än hos Rosa canina. 
Kerria japonica DC. 
Upsala botaniska växthus. — Epidermis celler äro nästan 
isodiametriska och hafva temligen tjock yttervägg med små 
utskott inåt. En subepidermal vattenväfnad finnes, bestående 
af 1—2 i stammens riktning något sträckta celler. Under 
vattenväfnaden ligger en sluten klorofyllrik assimilations- 
väfnad, bestående af rundade celler med temligen stora inter- 
cellularrum. Den sträcker sig ut till de jämförelsevis tätt- 
sittande klyföppningarne och omger omedelbart andhålan. 
Innerbarken har cellerna vertikalt sträckta. 
Primära barken begränsas inåt af en väl utdifferentierad 
endodermis, som består af i tvärsnitt rektangulära, rundt om 
förkorkade celler med den vertikala utsträckningen 3—4 gånger 
den radiala. Mellan endodermis och bastknippena i sekundära 
barkens omkrets ligger ett parenkymecellager. 
Ettåriga grenar äro något kantiga till följd af utstående 
mindre lister, hvilka under följande år utplånas genom tjock- 
lekstillväxten. 
Hos Kerria japonica har jag ej anträffat annat än lokal 
korkbildning. Densamma förekommer hos äldre grenar och 
är af två slag. Det ena slaget består af små på tvärsnitt 
lenticelliknande, något långsträckta korkbildningar, hos hvilka 
korken utgått från epidermis och de subepidermala cellagren. 
Kutikulan brister sönder midt för korken. I andra fall bildas 
kork i något större utsträckning från cellagret närmast under 
endodermis. Några få korkceller bildas i hvarje radial rad. 
Från kanterna af detta. korklager sträcka sig korkskikt i 
radial riktning genom primära barken till epidermis (Tafl. IT, 
fig. 2). De delar af barken, som sålunda afskiljas, blifva till 
allra största delen förvedade, innan de afkastas. 
