BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. HI. N:0 4. 49 
Gemensamt för samtliga dessa är en väl utbildad sub- 
epidermal assimilationsväfnad, ehuru hos de olika arterna af 
olika anordning. Stammen är försedd med tätt sittande lister, 
som emellan sig bilda små fåror. Assimilationsväfnaden är 
belägen i listerna, som den helt och hållet bekläder, hos Å 
aculeatissima (Taff. II, fig. 3, 4), armata; hos ÅA. paradoxa 
äfvenledes i listerna ehuru hufvudsakligen på dessas sidor, i 
det att deras midt upptages af en sträng tjockväggiga-kollen- 
kymatiska långsträckta celler. Hos ÅA. linifolia äro listerna 
mindre och lemna mellan sig större fåror; listerna upptagas 
helt och hållet af en mekanisk kollenkymatisk väfnad, under 
det att assimilationsväfnaden utbreder sig öfver mellanrum- 
men mellan desamma. Då barken hos en dylik stam i följd 
af tjocklekstillväxten måste öka sitt omfång, sker naturligen 
den största sträckningen just i partierna mellan listerna. 
Häraf är det tydligt, att assimilationsväfnaden hos Å. linifolia 
har ett ofördelaktigare och för störande inflytanden mera ut- 
satt läge än hos de öfriga arterna. Hvad sjelfva assimila- 
tionsväfnadens utbildning beträffar, är den hos alla arterna 
klorofyllrik och består af mer eller mindre pallisadformade 
celler i 2—4 lager. Mäktigast är assimilationsväfnaden hos 
A. aculeatissima, hos hvilken, äfvensom hos A. linifolia palli- 
sadcellerna stundom äro obetydligt snedt uppåtriktade. — 
Klyföppningar förekomma 1 mängd, talrikast hos ÅA. aculeatis- 
sima och armata med 140—150 på O-mm. 
Epidermis är hos alla arterna försedd med temligen tjock, 
nästan helt och hållet kutikulariserad yttervägg. Hos A. acu- 
leatissima tillväxer epidermis' yttre vägg betydligt, så att 
den på en tvåårig gren har dubbla mäktigheten af den ett- 
årigas; hos de öfriga bibehålles epidermis' yttre vägg alltjemt 
vid ungefär samma tjocklek. 
I kanför den primära kärlknippezonen ligger en "sluten 
eller nästan sluten bastmantel, bestående af 1—2 cellager 
eller stundom 3—4 innanför stammens lister. Minsta afbrotten 
i bastmanteln synas förefinnas hos A. linifolia och paradoza. 
Bastringen har på tvärsnitt ungefär samma form som stam- 
men, i det den gör utbugtningar midt för listerna. Dessa 
utbugtningar bero på att primära kärlknippena ej ligga i en 
regelbunden krets, utan att de som ligga midt för listerna 
äro skjutna ut mot stammens yta. Deremot saknas bark- 
gående (»barkständige») kärlsträngar 1 listerna. 
