58 SEGERSTEDT, BUSKARTADE STAMMARS SKYDDSVÄFNADER. 
fysiologiskt hänseende likformig väfnad, som i sin yttre och 
inre del härstammar från olika primära meristemer.! 
I de fyra kanterna af stammen ligga omedelbart under 
epidermis små knippen af kollenkym; här saknas således den 
egentliga vattenväfnaden, men epidermis celler äro midt för 
dessa knippen mera utsträckta 1 radial riktning för att säk- 
rare kunna förmedla ledningen mellan vattenväfnadens olika 
delar.? Under vattenväfnaden följa 2—4 cellager temligen 
tunnväggigt klorofyllparenkym af isodiametriska celler med 
intercellularrum utan bestämd riktning, samt derpå ett något 
förtjockadt klorofyllfritt parenkym, som inåt närmare lepto- 
met blir mera tunnväggigt. Detta sistnämda inre barkparen- 
kym består af i stammens längdriktning sträckta celler med 
de radiala väggarna rikligt försedda med porer, och har långs- 
gående intercellularrum. I yttre delen af det inre barkparen- 
kymet finnas midt för stammens fyra kanter äfvenledes kol- 
lenkymsträngar, hvilka äro förbundna med motsvarande sub- 
epidermala kollenkymsträngar medelst radialt stälda, smala 
kollenkymskifvor, som således genomsätta och afbryta assimi- 
lationsmanteln. Det synes antagligt, att dessa kollenkymbal- 
kar hufvudsakligen hafva en lokalmekanisk funktion med af- 
seende på assimilationsväfnaden. Klyföppningar af vanlig 
byggnad finnas till ett antal af 40—50 på 7 mm. och ligga 
något insänkta; andhålan omges närmast af den assimilerande 
väfnaden. 
Hvad skyddsväfnaderna beträffar, tjenstgör epidermis en- 
sam under flere år och är försedd med en ganska tjock, vec- 
kad och nästan helt och hållet af kutikula bestående ytter- 
vägg. Dess celler innehålla oftast, särskildt på grenarnes 
mest belysta sida, ett rödt färgämne, som har till uppgift att 
skydda klorofyllet mot för stark belysning och således i viss 
mån är ett uttryck för stammens anpassning till assimilations- 
organ. Naturligen medför äfven här den ytliga vattenväfna- 
dens närvaro ett skydd för assimilationsväfnaden i samma 
hänseende. 
! Detta förhållande eger analogier t. ex. i de subepidermala bastknippe- 
nas utveckling i stammen af Papyrus antiquorum, (G. HABERLANDT: Physio- 
logische Pflanzenanatomie, sid. 139) äfvensom i de subepidermala körtlarnas 
ursprung hos Dictamnus Fraxinella (se A. DE BARY: Vergleichende Anato- 
mie, sid. 217). 
2 WESTERMAYER (anf. st., sid. 65 o. följ.) anser en dylik förstoring af 
epidermis celler midt för bast- eller kollenkymsträngar just utgöra ett af be- 
visen för epidermis funktion af vattenväfnad. 
