64 SEGERSTEDT, BUSKARTADE STAMMARS SKYDDSVÄFNADER. 
skiljes från leptomet af en encellig endodermis. HEpidermis och 
det småcelliga parenkymet äro klorofyllförande. 
Endodermis, hvars celler äro 3—10 gånger så långa som 
breda, har här och der oförkorkade celler, och genomsättes 
dessutom af de öfvervintrande bladens kärlsträngar. 
På öfre delen af ettåriga skott synes korkbildning ej in- 
träda; åtminstone saknas den i början af Oktober månad. På 
nedre delen deremot utbildas från sekundära barkens yttersta 
celler ett cellager kork med rundt om ganska tjocka väggar. 
Af fellogenet dela sig derpå åtskilliga celler genom radiala 
väggar. Den förvedade intercellularsubstansen i korkcellerna 
är ganska tunn, utom i hörnen, i det att den utfyller mellan- 
rummen mellan de afrundade cellerna. Korklagret afskär ej 
de från bladen kommande kärlsträngarne, utan löper ut vid 
hvarje blad och omsluter det korta bladskaftet. 
Märgen tjenstgör länge såsom upplagsväfnad för stärkelse, 
äfven under tiden mellan vegetationsperioderna. 
Under andra året utbildas ånyo ett korklager, liknande 
första årets, men till följd af fellogenets radiala delningar be- 
stående af ungefär 11!/, gånger så många celler som detta. 
Endodermis jämte utanför liggande väfnader bortfalla till 
största delen under andra året, hvarvid bristningen sker på 
gränsen mellan den tunnväggiga endodermis och yttersta kork- 
cellen, hvilkens väggar ännu mera förtjockats. Korkbildningen 
fortgår härefter under bildande af i regel ett cellager om året. 
- Under vissa omständigheter kunna dock fere bildas under 
samma år. Då nämligen, såsom ofta händer, sprickor uppstå 
i korken, blir detta anledningen till utbildande af flere kork- 
cellager under samma är på begränsade ställen. Vid en sådan 
hastigare tillväxt af korklagret bildas i detsamma ofta en- 
staka lager felloidceller. Korkcellerna, som i yngre tillstånd 
i likhet med fellodermet innehålla stärkelse, samt äro försedda 
med en mycket tunn inre cellulosamembran, förändras med 
åren dels så, att deras väggar förtjockas och förkorkas, och 
dels senare så att deras väggar bli rödbruna och de sjelfva 
fyllas af ett brunt innehåll, som utgöres af garfämné. De 
stärkelseförande korkcellerna, som tillika både i afseende på 
väggar och innehåll äro färglösa, utgöra hos äldre grenar 
1—2, stundom 3 lager; utanför dem ligga flere eller färre la- 
ger brunfärgade korkceller jämte rester af sådana. (Tafl. II, 
fig. 4). 
