BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 19. AFD. III. N:0o4. = 75 
hållandet hos Vineca minor, ÖCrategus monogyna, oxyacantha, 
Rosa canina. Hos Ilex Aquifolium synes dock hela cellulosa- 
lagret i epidermis yttre vägg ombildas till korkvägg. 
Då en sluten bastmantel finnes 1 primära barkens inre 
del, är det tydligt, att de utanför liggande väfnaderna i 
näringsfysiologiskt hänseende befinna sig 1 en ofördelaktig 
ställning och derigenom äro af föga nytta för växten. De 
kunna knappast få mer än en användning, nämligen att så- 
som förtorkade helt och hållet ingå i skyddssystemet. "Till 
följd häraf uppträder hos dylika stammar korken alltid under 
första året innanför bastmanteln. Exempel härpå äro Linnea 
borealis (Tafl. I, fig. 3) Symphoricarpos racemosus, Lonicera- 
arterna, Philadelphus coronarius, Oxycoceus palustris samt af 
förut icke omnämda buskar Berberis vulgaris och Clematis- 
arter. — I många fall ligga bastknippena i sekundära barkens 
yttre kant mycket tätt, så att de bilda en nästan sluten 
mantel. En så beskaffad bastväfnad synes dock vara utan 
inflytande i den nu berörda riktningen. 
Korkcellernas form är 1 viss mån beroende af cellformen 
hos det cellager, i hvilket delningen börjar. Så blifva de 
först bildade korkcellerna långsträckta hos Ligustrum vulgare, 
Syringa vulgaris och Sambucus nigra 1 följd af fellogenets 
uppkomst från de subepidermala prosenkymatiska kollenkym- 
cellerna. Redan efter några få delningar blifva dock kork- 
cellerna, till följd af uppkommande horisontala väggar i fel- 
logenet, isodiametriska. — En tillplattning i radial riktning 
är ganska vanlig. MNärskildt stor är den hos t. ex. Myrica 
Gale, Staphylea pinnata, Myrtillus uliginosa, nigra (Taft. I, 
fig. 6), m. fl. — Radialt utsträckta korkeeller finnas hos Phi- 
ladelphus coronarius, Vinca minor, Ligustrum vulgare, Sam- 
bucus nigra, Syringa vulgaris. 
Hos äldre grenar måste fellogenet tillväxa i tangential 
riktning, särskildt då endast ett korklager bildas. Härigenom 
blifva korkeellerna stundom i betydlig grad utsträckta 1 tan- 
gential riktning, hvarpå Viburnum Opulus erbjuder ett exem- 
pel. I allmänhet utjämnas äfven i detta fall deras form 
genom uppkomsten af radialväggar i feilogenet. 
I anseende till korkcellväggarnes beskaffenhet är föga att 
tillägga till v. HöHNEL's framställning.! Endast i korthet 
! Se v. HÖHNEL: Ueber Kork und verkorkte Gewebe iäberhaupt (Sitzungs- 
berichte der Wienerak. I Abth., 1377, sid. 607). 
