80 = SEGERSTEDT, BUSKARTADE STAMMARS SKYDDSVÄFNADER. 
I. Väfnaderna äro ej likformigt fördelade på stammens 
omkrets, i det att strängar af kollenkym eller bast och assi- 
milationsväfnad omvexla med hvarandra. Assimilationsväf- 
naden är 1 allmänhet väl utbildad, ej sällan bestående af något 
pallisadformigt anordnade celler, som dessutom stundom äro 
snedt uppåtriktade. Hit höra följande, hvilkas stam saknar 
större fåror: Rosa canina, Hedera Heliz (assimilerande fält af 
liten vertikal utsträckning), Cytisus purpureus, Weldenii. 
Hos de arter, hvilkas stam är försedd med mer eller 
mindre tättsittande kanter, är assimilationsväfnadens läge i 
förhållande till dessa af en viss betydelse. Den kan vara 
belägen uteslutande i listerna eller på dessas sidor, nämligen 
hos Acacia aculeatissima (Tafl. II, fig. 4), armata, paradoxa, 
eller mera i fårorna och på listernas sidor såsom hos Cytisus 
canariensis (Tafl. TI, fig. 7), Genista tinctoria, Acacia linifola. 
Beträffande de arter, som hafva bastknippen omvexlande 
med assimilationsväfnad, nämligen Acacia, Cytisus-arter, Ge- 
nista, förtjenar särskildt att påpekas det samband, hvari bast- 
knippena stå till stammens utbildning såsom assimilations- 
organ. Förekomsten af subepidermala baststrängar i st. f. 
kollenkym innebär nämligen, såsom redan påpekats af H. PrcK,! 
en fördel för den assimilerande väfnaden, enär bastet med 
upptagande af mindre plats än kollenkym kan erbjuda samma 
hållfasthet och således lemna ett större utrymme åt assimila- 
tionsväfnaden. ; 
II. Barkens väfnader äro mera likformigt fördelade. 
Ytterbarken består af en tunnväggig klorofyllrik assimila- 
tionsväfnad. Innerbarken kan vara 1 hög grad lakunös, såsom 
hos Myrtillus nigra, Vaccinium mwvitis idea (assimilations- 
väfnad tjockväggig), eller jämförelsevis tät, såsom hos Kerria 
japonica, Euonymus-arterna (väfnadernas fördelning hos några 
arter ej fullt likformig, i det att kollenkym fins i stammens 
fyra kanter), Ochroxylon exelsum (assimilationsceller pallisad- 
formade). 
III. Väfnaderna äro likformigt fördelade på stammens 
omkrets. Yttre barken är kollenkymatisk-tjockväggig, i mindre 
grad klorofyllförande, innerbarken är tunnväggigare, vanligen 
med intercellularrum. Hit höra: 
! HEISRICH PicK: Beiträge zur Kentniss des assimilirenden Gewebes 
armlaubiger Pflanzen. Inaug. diss., Bonn 1881. 
