BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 20. AFD. IV. N:0 3. 9 



för planktonfångsten inom området, emedan det gjorde sig 

 gällande ej blott inom vissa vattenlager, utan på alla verti- 

 kalt och liorizontalt skilda pnnkter som undersöktes. 



Hvad SkageraJcsstationerna beträffar, der planktonhåf- 

 ningen nu för första gången stäldes i samband med hydro- 

 grafiska arbeten, utgjorde visserligen i de flesta fall äfven här 

 Diatomaceerna och Cilioflagellaterna flertalet, med undantag 

 dock för stationen A. XV, der isynnerhet de förstnämnda voro 

 fåtaliga i jemförelse med den rika omvexlingen af animaliska 

 organismer. Sin största betydelse få emellertid plankton- 

 fångsterna från Skagerak vid jemförelse med desamma inom 

 Gullmarsfjorden, emedan inom det förra området flere djur- 

 former påträffades, som samtidigt ej alls förekommo inom det 

 senare, och som för öfrigt genom sin geografiska utbredning 

 äro synnerligen anmärkningsvärda. 



Främst bland dessa må anföras tre till sin natur arJctiska 

 kräftdjur, nämligen en Schizopod, Eiiphansia inermis Kröyer, 

 samt två Amphipoder, Hyperoclie Kröyeri Bovallius och 

 Parathemisto ohlivia Kröyer. Den förstnämnda har sitt egent- 

 liga stamhåll i Norra Ishafvet, der den utgör den förnämsta 

 födan för jättehvalen, Balcenoptera SihbaldU (J. E. Gray) samt 

 en ej mindre vigtig näring för de stora sejstimmen (Gadus 

 oirens L.) Från Varangerfj orden till det arktiska områdets 

 sydgräns, Lofotentrakten, förekommer den sålunda ytterst 

 talrik; vid Norges vestra kust är den deremot sällsyntare 

 och visar sig ännu mera sällan vid dess sydkust; uppgift 

 saknas, såvidt kändt är, om dess förekomst vid Bohuslän. 



Äfven de båda Amphipoderna liafva sin egentliga ut- 

 bredning i Norra Atlanten och Ishafvet och synas endast 

 tillfälligtvis uppträda på sydligare breddgrader. Sålunda är 

 Parathemisto känd från Grönland, Spetsbergen, Norges N. och 

 V. kuster, Brittanniens Ö. kust och Sveriges V. kust, Hyperoche 

 från Grönland och kusten af Devonshire. ' 



Härtill komma två andra djurformer, af hvilka den ena, 

 Siphonophoren Diphyes trimcata M. Särs, så vidt bekant är, 

 hittills ej blifvit anträffad i närheten af någon svensk kust, 

 men enligt M. Särs, som först beskrifvit djuret, uppträder 

 sporadiskt i Sept. — November månader vid Norges vestkust 

 (fyndort Florö, mellan Bergen och Molde). Den andra formen, 



' C. Bovallius, Ampliipoda Hyperiidea. K. Sv. Vet. Akad. Handl. 

 Bd. 22. 1886 och 1887. 



