10 AURIVILLIUg, PLAXKTOXUNDERSÖKNINGAR. 



»lysdjuret», Noctiluca. har visserligen såsom i inledningen 

 blifvit antydt någon gång på sensommaren erhållits vid 

 Bohnsläns kust, men dess liksom Diphyes' egentliga tillhåll 

 synes vara öppna hafvet (Atlanten eller Nordsjön). 



Hvad man hittills känner om dessa fem planktondjurs 

 utbredning — isynnerhet de tre förstnämndas — talar således 

 för, att de inkommit i Skagcrali ända mot svenska kusten med 

 hafsströmmar från öppna Atlanten (sannolikt närmast från 

 Norges vestra eller sydvestra kuster. ) Sammanställas härmed 

 de hydrografiska fakta från Skagerak under samma expedi- 

 tion, så visar sig att af de fyra stationer, der dessa plankton- 

 former träffades, tre (nämligen Stat. A. XV, ytan, S. VII, 10 

 met. och S. X, ytan) hade ett vatten af resp. 33. i5, 33.35 och 

 32.12 Voo salthalt och af resp. 7.°95, 7.°70 och 8.°3i Cels. tem- 

 peratur, och på dessa tre ställen fångades alla formerna, 

 utom 1, samt dertill i ett stort antal individer. Men ett 

 vatten af dylik salthalt tillhör enl. O. Pettersson och G. 

 Ekman ^ icke de i Skagerak utgående utan de hit inström- 

 mande vattenslagen och har på grund af dess förmodade här- 

 komst från Norska (eller Danska) bankarne fått namnet bank- 

 vatten. Hvad den återstående formen beträifar, togs af den- 

 samma blott ett enda exemplar på Stat. S. IX, der ytvattnet 

 visserligen höll blott 31.08 %o sälta vid 7.°79 temperatur, men 

 der redan på 10 meter träffades vatten af 32.09 "/oo salthalt; 

 och den bör derföre i sjelfva verket ej utgöra något bevis 

 mot den stora mängden af de öfriga. De hydrografiska fakta 

 synas således gifra ett vigtigt stöd åt det nyss på biologiska 

 grunder uppstälda antagandet om dessa djurformers atlantiska 

 härkomst. 



Bland planktonformer som träffades både i Skagerak och 

 Gullmaren förtjenar en Copepod, CentropageshamatnshiLi,JEBomi, 

 ett särskildt omnämnande. Bland de åtta undersökta sta- 

 tionerna i Skagerak träffades den nämligen blott på tvänne 

 (S. IX, ytan och S. X, ytan) båda belägna i närheten af norska 

 kusten — Ö. Risör — och inom området för den från 

 Baltiska hafvet kommande ytströmmen. En olikhet visade 

 sig dock deruti, att på Stat. S. IX djuret var mycket talrikt, 

 bildande hufvudmassan af de der anträffade Copepoderna, på 

 Stat. S. X deremot fåtaligt. Också var vid fångsttillfället 



1. c. 



