21 
mycket liten, trubbig och skild ifrån den rudimentäre postor- 
bitalprocessen; tinninggropen mycket liten, djup, trekantig, 
smalast framtill och vid bakre sidan skarpt begränsad; fram- 
kanten af trumhålan svagt utviken; denna är liten, men med 
mycket bredare mynning än hos Alauda; mellankäken är 
längre och smalare, likaså äro näsborrarna; underkäken sma- 
lare, svagare, starkare böjd vid midten. 
Sylvia (S. trochilus fare. S.; curruca f.) 
har en längre och smalare skalle och näbb än till och 
med föregående slägten. Pannbenets främre del är mer ned- 
tryckt; nackhålet hjärtlikt; vingbenen korta, böjda; ossa epo- 
tica enl. SeLeEnKa små, runda och tidigt hopväxande med 
de närgränsande benen; tinningutskottet kort, spetsigt, triangu- 
lärt likasom postorbitalprocessen, båda skilda från hvarandra”); 
gombenens horizontale del är smal, i yttre kanten svagt konkav 
med mycket spetsiga muskelutskott, hvilka dock ej nå så långt 
tillbaka som hos lärkorna; gombenens bakre kanter konvergera 
bakåt, sammanstöta och hafva vid bakre änden en tvär af- 
sats; de inre framåtriktade utskotten äro korta, triangulära, 
de yttre långa, smala, jämnbreda; qvadratbenens muskel- 
utskott korta, raka; mellankäken lång och smal, hos olika 
arter olika starkt nedtryckt, obetydligt böjd; näsborrarna lika 
föregåendes, äfvenså tinninggropen ech silbenet; underkäken 
mycket smal och svag. 
Lanius (CL. excubitor ) 
visar ganska stor likhet med Turdus, men är gröfre 
bygd. Hans nackhål är bredare; nackbenets sidodelar min- 
dre starkt uppblåste; vingbenen mycket grofva; tinning- och 
postorbital-processerne gröfre, isynnerhet den förstnämnde, och 
på kilbensvingarne finnas dessutom två tydliga, till muskel- 
fästen tjänande utskott; tinninggropen är bredare, mindre djup 
och framtill delad af en från yttre kanten af tinningspro- 
cessen sig bakåt och uppåt fortsättande list; hennes öfre och 
yttre väggar bilda mot hvarandra en skarp kant, som  fort- 
!) Skilda äfven hos alla följande slägten, der ej motsatsen 
anföres. 
