22 
sättes ända ut till mynningen, då han hos Turdus blir sva- 
gare utåt; pannbenens orbitaldel äfvensom silbenet äro mera 
fullständigt förbenade, ehuru de äro genombrutna af stora 
hål, och det senares pappersskifva är mera hög än bred med 
yttre kanten nästan rak, ej nående ut till okbågen; gombenens 
horizontale del är mera bred än lång och isynnerhet baktill 
starkt konkav: deras muskelutskott äro långa, spetsiga, i yttre 
kanten starkt korkava; mellankäken grof, från sidorna hop- 
tryckt, i spetsen starkt nedböjd närmande sig till utseendet 
en roffogelnäbb (hornslidan visar bakom spetsen en ordentlig 
tand likasom hos falkarne); septum nasale fullständigt för- 
benadt'); underkäken ganska grof, med spetsen litet uppåt- 
böjd och nästan U-formig (hele skallen är jämförd med Tur- 
dus', hvilken, såsom nyss sades, han liknar i flere afseenden). 
Muscicapa (MM. atricapilla L.). 
Skallen är längre och smalare än lärkornas. Den öfre 
halfcirkelformiga linian är tydligare; kilbenets rostrum sma- 
lare; tinning- och postorbital-processerne mycket små, trub- 
bige, skilde; tinninggropen till formen lik Luscinias, men 
mindre och grundare; vingbener smala, raka, bildande mot 
hvarandra en tydligt spetsig vinkel; silben och gomben likna 
Sylvias, men de senares muskelutskott ej fullt så spetsiga, 
och de framåt riktade inre processerne längre, jämmnbrede, 
trubbige; qvadratbenens muskelprocesser korte, föga böjde; 
hele näbben nedtryckt och bred, hvarför näsbenens öfverkäk- 
utskott äro korta men breda, och mellankäkens kropp är låg 
och bred i förhållande till sin längd; näbbryggen rundad; 
näshålorna stora och breda; plogbenet otydligt köladt med 
två temligen store sidoprocesser; underkäken framom midten 
starkt böjd. hans halfvor, förenade under en starkt rundad vin- 
kel, divergera bakåt föga, hvarigenom käken blir smalt U-formig. 
Parus (P. ater k.; P. palustris Fp.) 
Skallen kort och bred, starkt kullrig. Pannbenen emel- 
lan ögonhålorna föga konkava; nackhålet litet, hjärtlikt, nästan 
') Se härom Magnus: anf. st. sid. 90 —91. Härigenom afviker 
Lanius (och Coccothraustes) från Oscines och närmar sig Accipitres. 
