18 
Underkäken 
är måttligt stark, V-formig, på midten bågböjd och 
med längden dubbelt så stor som afståndet emellan ledytor- 
nas yttre kanter. Båda halfvorna äro på yttre sidan, nästan 
så långt de äro fria, konkava och något framom ledytorna 
försedda med "ett ovalt, ej särdeles stort hål emellan pars 
dentalis och pars supra angularis. Framtill äro de hop- 
vuxna med hvarandra till något mera än 14 af sin längd. 
Ofvan det nämnda hålet hafva de hvardera på öfre kanten 
2 korte, trubbige processer, aftaga bakom desse i höjd emot 
artikulationsdelen och hafva på dennes inre sida en lång, 
afsmalnande, uppåtböjd process. Uti leden emellan under- 
käken och qvadratbenet och med dessa förenade genom liga- 
ment finnas 2 små runda ossicula accessoria, hvilka äro 
på undre sidan starkt konvexa, på den öfre kantiga. 
Tungbenet. 
Den bakre delen af tungbenshornen är genom ett kort 
ligament fäst på den uppsvälde delen af nackbenets sido- 
del, med hvilken han är genom muskler fast förenad, och 
den främre änden af detta cerato-branchialben”) stöder sig 
emot inre kanten af underkäkens angulardel, hvarest han 
stöter intill den främre delen af tungbenshornet, os basi- 
branchiale, hvilket framtill fäster sig vid basi-hyoideum. 
Hornen äro medelmåttigt långa, och deras delar äro smalast 
på midten och något förtjockade mot ändarne. Basi- lika- 
som uwuro-hyoideum äro något tjockare än de förra och smalast 
på midten. Glosso-hyoideum är af hornartad konsistens, 
framtill afsmalnande och spetsigt, på öfre sidan starkt kon- 
kavt och vid bakre änden med två likaledes hornartade, 
spetsige, divergerande processer, motsvarande ossa cerato- 
hyoidea. Ossa basi-branchialia och glosso-hyoideum äro lika 
långa och ungefär 13 längre än og cerato-branchiale. Uro- 
hyoideum är baktill tunglikt och något längre än basi-hyoi- 
deum, med hvilket det sammanväxer. 
1) Namnen på tungbenets delar äro de af R. Owen i hans 
Anatomy of Vertebrates, vol. II begagnade. 
