14 
djup grop tydligt skilda "ledknappar för underkäken, en yttre 
och en inre samt baktill en liten knöl såsom an' ydan till 
en 3:e. 
Gombenen ”). 
Den främre yttre processen häraf, som vid sin främre 
ände sammanväxer med mellankäken midtför framkanten af 
näsbenet, processus intermaxillaris (= Vextremité maxil- 
laire PorRwNav), är lång, temligen stark och plattad. Framtill 
konvergerar han svagt emot samma process å andra sidan, 
hvarför ock det dem emellan liggande, af mjuke delar fylda, 
rummet är långt och framtill föga afsmalnande. ; 
Den bakre och störste delen af gombenet, pars horizon- 
talis (= Vextremité opposante PorRNAY), hvilken sträcker sig 
bakåt emot vingbenen, är en 4-kantig skifva, hvars längd i 
förhållande till bredden något varierar, men i allmänhet äro 
båda dimensionerna ungefär lika stora. Han är på undre 
sidan konkav. emedan dess inre del är vågrät, men den yttre 
är riktad utåt och nedåt och utskickar fyra processer, af 
hvilka två äro riktade framåt och två bakåt. Den yttre af 
de båda förre öfvergår uti den förut nämnda processus inter- 
mavxillaris, hvilken baktill i likhet med pars horizontalis' yttre 
del är snarare kantstäld än vågrät, men vid midten är lika- 
som vriden och der framom vågrät. Den inre af de framåt 
riktade processerne är rund, jämnsmal, spetsig men af obe- 
!) Dessa ben hafva af flere författare blifvit tillerkända en 
särdeles stor vigt vid foglarnes klassifikation, såsom af Cornay, 
Cabanis, Selenka, Huxley, Magnus m. fl. Den förstnämnde har 
till och med velat grunda hela klassifikationen uteslutande på be- 
skaffenheten af desamma. Sålunda säger han bland annat: »Jamais 
la nature n'avait si bien devoilé ses mysteres que par cet os..-.; 
aucun organe ne pourra le remplacer pour la classification”, och 
längre fram tillägger han: »il ne faut point comparer cet os au 
sternum, au bec et aux pattes, qui donnent des caractéres secon- 
daires et tertiaires”. Utan att vilja tillmäta dem en så bestäm- 
mande vigt, som Cornay gjort, säger äfven Magnus om dem: »Es 
tritt dieser Theil (näml. den del, som han kallar pars horizontalis) 
in den allenverschiedenartigsten Formen auf... die Zablreichsten 
Uebergänge und Variationen vorkommen, welche fär die Classi- 
fication eine sehr bedeutende Wichtigkeit haben». 
