00 



Boren eger eii glans och bryter ljuset sa starkt, att deti 1 

 delta hänseeiide är jeniförlig endast med diamanlen. Det ;ir den- 

 na utomordentliga ljusbrytning, som föranleder de krystallers 

 metalliska utseende, hvilka äro allllör voluminösa iör att kunna 

 genonilr/ingas af ljusstrålarna. Om man IVamdeles kan erhålla färg- 

 lös bor och i slora kryslaller, är dol intet tvifvel, all man då 

 har det bästa ämne för att efteroöra diamanlen med alla dess 

 ljusverkningar. En annan lika vigtig analogi beror på dess 

 hårdhet. Hvar och en vet, alt diamanlen är den vida vägnar 

 hårdaste bland alla kända ämnen, att han repar korund och ru- 

 bin, hvilka i hårdhet slå honom närmast. Boren repar äfveu 

 korund med största lätthet, sä lält att en slipad safir, som utsat- 

 tes för verkan af borpulver, förlorade sina kanter och vinklar och 

 repades pä ytan utomordentligt hastigt. En slipad diamant, med 

 hvilken man krossade dessa kryslaller pä en slipad qvarlskifva, 

 ris[)ades lält på alla beröringspuidvler. Sålunda visa sig bor och 

 diamant vara de hårdaste bland alla kroppar. 



Borens kryslallform är ännu obekant. De prof af gan- 

 ska stora borkryslaller man erhållit, hafva visat sig vara sam- 

 mansättningar af ett stort antal regelbundet hopfogade, mycket 

 små enkla kryslaller. 



Bor i pulverform, framställd efter den äldre metoden smäl- 

 ter i hettan af ett galvaniskt batteri; men knallgaslägan åstad- 

 kommer ej någon märkbar smältning. 



Rryslalliserad bor, starkt upphettad, motstår syrets inver- 

 kan; emellertid oxideras den i den lemperatnr, vid hvilken dia- 

 manten brinner; men ett luimt lager af borsyra, som bildar sig 

 på ylan och som man lätt märker, hindrar syrets verkan att fort- 

 planta sig. Deremot inverkar chloren med märkbar häftighet på 

 boren, som blir rödglödande 1 en atinosfer af denna gas och 

 förvandlar sig till gaslormig klorbor ; sålunda brinner kryslalli- 

 serad bor utan återstod. Upphettad för blåsrör pä platinableck 



