80 



SamtnaHlfätiel den 9 Jfiars ÉSS9. 



49. t lofessoreu af Biiiuér lioll ell föredrag om den 

 ursprungliga beskaffenhelen af det brott, som benaiinides parrici- 

 (lium i det gamla Rom. Efter att hafva framställt en öfversigt 

 af siirskikla etymologiska förklaringar af ordet och derpå grun- 

 dade olika meningar om saken, antog han som riktig härlednin- 

 gen från patreiii ccedere^ emedan denna etymologi vore den en- 

 da, mot hvilken i språkligt afseende ingenting me 1 skäl kunde 

 invändas, och emedan densamma äger till stöd forntidens egen 

 uppfattning af ordet, i det att nemligen de gamle i mänga fall 

 tydligen befinnas hafva, såväl vid parricidium som vid dess 

 omedelbara stamord parrlcida, tänkt sig ofvannämnda samman- 

 sättning. Likväl var professorens asigt, att det brott, som \i\- 

 sprungligen menades med parricidium^ och på hvilket den un- 

 der Roms konungatid uppkomna domarebenämniiigen qvce/ilores 

 parricidii syftade, icke var fadermoid, utan patriciermord. Der- 

 vid anfördes med tillagda bevis och förklaringar, men såsom ett 

 redan gifvet resultat af forskningen, att den sedermera blott se- 

 natorerne tillhöriga hederstitel n patres i början användes för he- 

 la patiiclerständet. Ett hufvudskäl för sitt påstående om den 

 äldsta betydelsen af parricidium sökte prof. i den tolkning, han 

 gaf åt en från koiunigatlden härstammande lag emot mord (Fest. 

 p. 221 M.), hvars ursprung han helst ville förlägga till Servil 

 Tullii lid, och som syntes honom böra betraktas, såsom stiftad 

 till förmån för plebejerne och vara af det innehåll, att hvarje 

 mord pä en fri man belades med samma straff, som dittills fö- 

 rekommit för patriciermord. Orden parricida estet uti ifrågava- 

 rande lag ansåg prof. blott kunna erhålla en rimlig och till- 

 fredsställande uttydning genom tolkningen: "gälle han för, d. ä. 



