U7 



den lilldragaiicle och den fiänstölande. Antages den förre vara 

 densamma som molekylens aloinvigt och betecknas med ni, och 

 den sednare med c, ^8 iiio verkningarne pä alslåndet /• af al- 

 traktionskraften = '^ samt af repulsionskralten = ;^ och total\ er- 

 kan k = '— — — , Pä ett visst större eller mindre alsländ blilVer 



r- r» 



k-=o, d. v. s. molekylen hvarken attraherar eller repellerar. 1 

 denna händelse är -, = -, eller /// - f och således c = ////• 



eller, då man kan betrakta /■ =^ v'." ' ^^ "' \^ = ^^^^if— ^^^"^ ®" 



molekyl al det sammansatta änmet är likaså C = M ^/r -'-»J 

 Vidare har författaren fnnnit 



37=~ — sT "T" 37 + 3"7~ + e/f. och således dä rr - "iT" samt ST s/- 



SM \m Vm., Vhi,., V/W Vä V"' "^^ 



sa ar 3/- 3- ^^ sr ^ s/' -r efc. eller ,^ + — + rr + e/c. 



Vs V., -is.. ^s.., y/l. v,„ v4,„ 



Enligt denna formel och sedan för hvarje enkelt ämne 



sarskildt cjvantiteten J7 blifvit beiäkziad , har författaren nträk- 



nat S eller de specifika vigterna för en stor mängd föreningar, 

 såsom oxider, syror, sal ter, mineralier och orgajiiska ämnen, hvil- 

 ka nästan alla ganska nära och de flesta fullkomligt öfverens- 

 stämma med de genom de nyaste och tilllörlitligasle direkta väg- 

 ningar funna. Likväl nödgas man äfven med denna formel i 

 ganska många enskilda fall antaga en lörändiing af beståndsde- 

 larnes specifika vigter och multiplicera desamma med 2 eller 3, 

 nagongåug med | eller |, men genom sammanställning af de så- 

 lunda analoga föreningarne har förf. lemuat af desamma en all- 

 män öfversigt, hvarur vigtiga slutsatser äfven i detta hänseende 



kunna dragas. 



13 



