«23 



de af de förmåner, förutan hvilka all mensklig magt och höghet 

 saknar sitt förnämsta varde, nemligen helsans och den husliga 

 sällhetens ovärdeiliga lycka! 



Med denna dag har Finska Vetenskaps-Societeten fulländat 

 det tolfte året af sin tillvaro, ett år sä mycket lyckligare än de 

 nästföregående — under hvilka fiere af Societetens utmärktare 

 och verksammare medlemmar bortryckts af döden — som Socie- 

 tetens samtlige ledamöter under detta års förlopp varit i tillfälle 

 att under åtnjutande af en, i allmänhet taget, ostörd helsa kunna 

 verka för sitt ändamål. Om dock så skulle hända, att Societe- 

 tens verksamhet icke motsvarar de förhoppningar och fordringar, 

 som mången gjort och gör sig pä Societeten och dess prestatio- 

 ner, så torde den omständighet icke böra förbises, att den Finska 

 Vetenskaps-Societeten hvarken kan eller bör jemföras och mäta 

 sig med flere andra Litterära Inrättningar, Vetenskaps-Akademier 

 m. m., hvarest ledamötei-nas enda och uteslutande skyldighet är 

 att arbeta för Vetenskapens fortkomst i alla vetandets grenar; 

 den Finska Veteuskaps-Societetens medlemmar äro nemligen sä- 

 dane tjenstemän, för hvilka de till Societetens sfer strikte höran- 

 de göromål mera böra och måste anses som en rekreation och en 

 hvila frän dagens nödvändiga och trägna sysselsättningar, än så- 

 som hufvudsak. Det har blifvit anmärkt, och jemväl offentligen 

 uttaladt, att i allmänhet de andliga och vetenskapliga intressena i 

 vårt land ej blifvit bedrifna med samma nit och framgång som 

 de materiella, hvilka skola hafva lemnat de förra efter sig. Hu- 

 ruvida detta påstående verkligen är grundadt, derom vågar jag 

 intet afgöra, och ingen torde så lätt kunna anställa det i sjelfva 

 verket ganska svåra mätandet af vetenskapernas framsteg och be- 

 stämmandet af deras ståndpunkt för en viss glfven tid: dertill 

 fordras en insigt och vidtomfattande lärdom, som icke är mången 

 förunnad. Det säkra är, att ju längre man framskrider på ve- 

 tandets oändliga fält, desto mer finner man huru liten väg blif- 



