156 



ne voro af Voigtläntlsk och den tredje af Finsk race. DS dessa 

 resnltater förljeua alt göras allmänt bekanta, torde det vara läm- 

 pellgt att at dem här inlaga det väsendlligasle. Det sistnämn- 

 da kreaturet, ehuru ej ulvisande synbara tecken till sjukdomen, 

 hade blifvit slagtadt emedan det befann sig i samma stall med 

 de 2:ne förstnämnda, i ändamål att dymedelst ulreda huruvida 

 sjukdomen meddelat sig äfven åt ett hnskl kreatur, som statt i 

 närmare beröring med de smittade. De voigtländska djuren, livil- 

 ka icke gafvo andra tecken till sjukdom än en lindrig, i det hela 

 ganska sällan påkommande, hosta, utmärkt genom en egen hes- 

 het, befunnos i mer och mindre grad hafva sådana degeneratio- 

 ner i lungorna, som i allmänhet utmärka ifrågavarande sjukdom, 

 nemligen hydatider och genom suppuration samt hepatisation för- 

 störda delar af lungan, under det de närliggande delarna voro 

 fullkomligt friska. Såsom första stadium af den degenerallva 

 förändringen i lungan hos de voigtländska kieaturen, observera- 

 des å lungans yta, och äfven i den interslitiella cellväfven, större 

 och mindre ecchymoser, hvilka, genom inträdande inflammations- 

 process, ti'ansformerades antingen till liydatider eller indurationer, 

 som, öfvergängna i suppuration, åstadkommit den specilika dege- 

 nerationen. Men, lUom dessa fönindringar i liuigan, befunnos 

 hos nämnda kreatur mesenterial-körtlariia betydligt hypertrofierade 

 och emollierade, samt den hos nötkreatur egna bruna färgen å 

 berörde körtlar nästan fullkomligen svart. Hos det finska kreatu- 

 ret observerades icke den specifika degeneralionen i limgan, utan 

 endast ecchymoser, lika beskalfade med dem hos de voigtländska ; 

 men mesenlerial-körllarna voro hos della djur nästan på samma 

 sätt förändrade, som hos dem af Voigtlands racen. Af dessa fe- 

 jiomener ansåg sig Professoren böra draga den slutsats, att berör- 

 de smitlosamma sjukdom i sin första period utgöres af ett lidande 

 i mesenterial-körtlarna, hvilket sedermera, i en följande period, 

 öfvergår till den specilika degeneration 1 lungorna, hvilken uti 



