158 



hvilka genom de deruti inuesluliia pelrifikater, säsoin oillioceiall- 

 ter, enkriuiter, paleader (deriblaiid Caly niene B 1 u m e u b a c h i i 

 och andra obesliiinbaia calymeneailer), spiriferer och fucoider, 

 tydligen visade sig lillhöra öfvergångsformationens forsla period, 

 den siluriska; och ansåg Professoren, med atseeude dera alt Akmds 

 bergformalion öfverallt ilr pUitonisk, dessa fragmenlers ursprung- 

 liga formalionsort sannolikast böra sökas i de svenska landskaper- 

 na Dalarne eller Jemlland, samt desamma sålunda, iifven i sin 

 mån, bestyrka hypolhesen om en öfver skandinaviska hallöii 

 i sydostlig och sydlig riktning fortgången högst våldsam val- 

 tenllod. — Slutligen har Professoren, vid sammanträdet den 

 3 Mars, fästat Societetens närmare uppmärksamhet å en i Ja- 

 nuarii-häftel af Poggendorffs Annaler för detta år förekom- 

 mande, för optiska vetenskapen vigtig, notis om Fizeaiis och 

 Breguei's experiment till bestärninande af Ljunets relativa 

 hastigheter i luft och i vatten. Såsom bekant äi', förklaras lju- 

 sets refraklion i de tvenne olika optiska theorlerna på ett helt och 

 hållet motsatt sätt. Emanatlons-lheorien antager detta fenomen 

 härröra af ljusämnets öfvervägande attraktion af det starkare bry- 

 tande medium: undulations-theorien tillskrifver delsamma en relar- 

 dation af ljus vågorna i samma medium. Följaktligen bör ljuset, en- 

 ligt den förra iheorien, vid öfvergången i ett medium af starkare 

 brytningsförmåga erhålla, och sedan i detta medium bibehålla, en 

 större hastighet; enligt den sednare tvärtom. Ljusets utomordent- 

 liga hastighet, h vilken icke ansågs kunna mätas på så korta di- 

 stanser som här behöfdes, har ända hittills lagt hinder i vägen 

 för en experimentel pröfning af dessa förutsättningar. Under för- 

 lidet är har likväl detta experiment, h vilket föreslogs af Arago 

 redan år 1838, och länge varit efterlängtadl såsom afgörande den 

 ena eller den andra iheoriens riktighet, blifvil ansläldl i Paris af 

 Fizeau och Breguel, förmedelst en ända till löOO hvarf i 

 sekunden roterande retlexionsspegel , och har derigenom ljusets 



