Sammanträdet den 13 Oktober 1855. 
Hörslason Lönnrot föreläste följande uppsats 
Om Finnarnes väderstreck. 
I en uppsatts om Finnarnes fordna och nuvarande vä- 
derstreck, införd i Mnemosyne, April 1822, yttrar sig Renvall 
med följande ord: ”det är anmärkningsvärdt, att de flesta vest- 
europeiska eller germaniska språken hafva särskildta enkla be- 
nämningar endast på fyra väderstreck (norr, söder, öster och 
vester), hvaremot finskan har sex: pohja, etelä, (meri, louna), 
itä, länsi, luodet och kaakko (kako).” Han anser denna indel- 
ning af väderstrecken hafva uppkommit sålunda, att finnarne fö- 
reträdesvis fästat sin uppmärksamhet vid solståndstiden (den 22 
December och Junii) och fastställt med anledning deraf för so- 
lens uppgång om sommaren itä, om vintern kaakko, och för 
'hennes nedgång om vintern länsi, om sommaren Juode. För 
det väderstreck, der solen befann sig vid middagstiden, hade man 
förut namnet etelä, söder, och för det motsatta benämningen 
pohja, norr, och således hade finnarne sex skilda väderstreck 
med sina egna benämningar, och skilnaden emellan de närmast 
till hvarandra liggande var ungefär 60 grader. 
Utom dessa sex 'kardimalvindar eller väderstreck, hvilka 
enligt hvad nämndes, äro: 
itä — trakten för solens uppgång om vintern, 
kaakko 9 - är om sommaren, 
etelå 3 - stånd middagstiden, 
länsi 5 2 nedgång om vintern, 
luode 35 ad 55 om sommarn, 
pohja den tvärtemot solens middagsstånd liggande trakten, 
