11 
"öppningen liggande motsatta delen t. ex. i en säck, ett kärl, en 
vik (lahden pohja I. perå), och i lappskan betyder poasshjo (= 
det finska po/yja) enkom rummet midtemot dörren i en lappkoja, 
bakrummet, ty äfven det svenska bak torde tillhöra samma 
ordstam. 
Ordet itä åter betyder till sin gruudbemärkelse uppgång, 
framkomst, beslägtadt med finska verbet itåå, gro, motsvarande 
det ehstniska idanema, som har samma bemärkelse, och det 
lappska ttet, jittet, som betyder i allmänhet uppstå, framkomma. 
Luode af finska verbet /uotaa, lägga till, närma sig (det lappska 
luovdda, lägga ned sig?) betyder stället der något lägger sig till 
eller nårmar sig. Således är den ursprungliga bemärkelsen på itä 
och Zuode, med afseende på solen, ingenting annat än solens 
uppgångs- och nedgångsställe, och kunde derföre om vintern be- 
teckna en helt annan trakt för hvardera fallet, än om sommaren. 
De i början sväfvande bemärkelserna för itå och Jluode 
stadgade sig med tiden så, att med det förra betecknades öster, 
med det sednare nordvest, sedan en ny benämning länsi uppstått 
för att utmärka vester. Ursprunget till Zänsi torde numera vara 
svårt alt utreda, om man ej vill anse det vara beslägtadt med 
det finska Zensiä, lappska Zenes, ljum, blid, vid hvilken etymologi 
vokalens olikhet i förra stafvelsen ej borde vara af någon särde- 
les betydenhet, ty icke blott i ehstniskan finner man Jens jemte 
lääs (läns), utan tillochmed i finskan förekommer i Renvalls 
lexikon /ensi såsom en annan form för länsi, äfvensom jemte det 
vanliga lensia också finnes upptaget länsiä. NWVore det att lita 
på denna derivation, så skulle /änsituuli betyda ursprungligen den 
blida, ljumma, milda vinden, och således äfven i afseende på 
detta sitt bibegrepp öfverensstämma med zephyrus. 
Ytterst må jag anmärka en omständighet, hvilken äfven 
mycket torde hafva bidragit till den osäkerhet i väderstrecksbe- 
