22 
ger i bröstkaviteten endast genom lufiröret i lungorna, hvilka 
genom den höga grad af elasticitet, som tillhör dem, göra elt 
ganska betydligt motstånd mot den inträdande luften. Ju starkare 
lungorna åro utvidgade desto större motstånd gör äfven lungornas 
elasticitet mot luften och desto ringare blir äfven dess tryckning 
på hjertat, nemligen lika med en atmosfers tryckning med af- 
drag af det motstånd, som de elastiska lungorna utöfva mot den- 
samma. Härigenom framkallas eu sugkraft i hjertat, hvilken be- 
fordrar blodets upptagande så väl från de båda vence cavae, som 
från de fyra lungvenerna, hvilkas capillar system står under den 
fulla tryckningen af den i lungblåsorna innehållna luften. Den 
sålunda af in- och utandning föranledda omvexlingen af den yttre 
tryckningen å yttre ytan af hjertat, är af vigtigt inflytande på 
dess sammandragning. Är tryckningen ringa, sker hjertats ut- 
vidgning lätt, men dess sammandragning förlorar i kraft och ha- 
stighet, så t. ex. blifva vid djup inandning hjertslagen långsam- 
mare och tilltaga i kraft, då en stark lufttryckuing å yttre ytan 
af hjertat gör hjertats sammandragningar i början tätare, men 
snart upphäfver dem helt och hållet. Om man t. ex. vid en 
stark inandning, med tillsluten mun och nåsa, pressar luften i 
lungorna tillsammans, utöfva dessa en så stark tryckning på hjer- 
tat, att det aldeles icke eller till ganska ringa grad kan utvidgas. 
Blodets tillflöde till hjertat ifrån de venösa blodkärlsstammarna i 
brösthålan hindras härigenom, hvaraf följden är, att detsamma 
hopar sig i venerna å halsen och ansigtet, hvilka hårigenom er- 
hålla en mer eller mindre blåaktig färg. Af hvad som blifvit 
anlördt, finner man i hvilket nära förhållande lungornas verksam- 
het står till hjertats. 
Hjertats sammandragningar utmärka sig genom det egna 
förhållande, att desamma icke bero af viljans inflytande och fort- 
fara hela lifvet igenom med en rhytmisk ordning, dervid de ut; 
