54 
måste äfven samlingskärlets storlek ökas, för att vid stark neder- 
börd förslå, och deraf uppstår isynnerhet vid svagare regn en 
större förlust så väl genom afdunstning, som genom den vatten- 
portion, hvilken fastnar vid kärlets inre väggar och icke kan ut- 
hällas. Man bör derföre icke gerna begagna större tratt än en 
af en kannas rymd (7,5 dec.tums diameter) och ej heller använda 
ett större kärl för vattnets samlande än nödvändigt är. Dess 
storlek kommer visserligen alt rätta sig efter det ännu obekanta 
maximum af nederbörden på en ort, men upplysningsvis må 
nämnas, att i Helsingfors nederbördens qvantitet på ett dygn un- 
der åren 1844—7 samt 1350 icke öfverstigit 0,837 dec.tum, hvil- 
ket med en tratt af sistnämnda storlek uppsamladt skulle utgjort 
nära tre qvarter, alldenstund, såsom ofvan nåmndes, hvarje qvar- 
ter motsvarar 0,og dec.tum. För en sådan tratt borde derföre ett 
kärl af ett stops rymd vara tillräckligt för det under ett dygn 
nedfallande regnet. Hvad formen beträffar, är ett kärl bättre ju 
smalare det är, emedan vätskan då erbjuder luften en så mycket 
mindre afdunstningsyta. 
Hufvudsakligen beror nederbördsbestämningens ackuratess 
af uppmätningens. Ganska ofta inträffar det, att regnmångden 
icke stiger till ,4y tum i dygnet, och ehuru man i nödfall äfven 
kan vara belåten med en mindre noggrannhet, vore det dock 
önskvärdt, att den åtminstone uppnådde denna gräns. Huru detta 
förmedelst en kannstratt och ett halfjumfrumått låter göra sig, 
är ofvanföre visadt, och ehuru I jumfru icke alldeles jemt mot- 
svarar ,ty tum, anser jag dock i betraktande af den förlust, som 
genom afdunstning, uthällning i särskilda kärl och dyl. ovilkor- 
ligen måste inträffa, nämnde qvantitet väl kunna antagas mot- 
svara denna höjd. För öfrigt är jag öfvertygad derom, att ve- 
tenskaps-societeten till det åsyftade ändamålets befordrande gerna 
skall förse de landsmän, hvilka derom yttra en önskan, med nog- 
granna af glas förfärdigade måttkärl. 
