59 
att Hvita hafvet sammanhhängde med Finska viken — på denna tid 
befanu sig större delen af Karelen ännu under vatten. Härvid måste 
dock anmärkas, att skifferberget norr om Ladoga redan efter Hunds- 
ryck-systemmet bildade en bred zon ofvanom vattnet. Först vid 
de i särskilda skåf inträffade -höjningarna, hvilka äfven föranledde 
björkstammarnas strandande, uppstego dar och höjder, hvilka må- 
ste under en lång tid frambringa vexter, innan de kunde lemna 
menniskor och : djur en bostad. Norra stranden af detta stora 
vattendrag, det nuvarande: Sotkamo; var redan betäckt af skogar, 
ty björkstammarnas- läge antyder, att de flutit från norr. I den 
epok, då den andra höjningen bragte de sammanhopade  björk- 
stammarna på torra landet och omgaf dem med ett omhölje af torf- 
bildande  konferv-filt, infaller älven södra: Karelens: uttorkning, 
(t. ex. Suistamo, Pelgjärvi, Tohmajärvi, kanske äfven södra delen 
af Iomantz). Då vattnet fick aflopp från de lågländtare trak- 
terna bildade sig kärr och torfmåssar, hvilka buro i sig. fröet till 
den blifvande vextverlden och småningom utvecklade sig till sko- 
gar, hvilkas urtyp ännu anträffas i Kalevala myterna. I denna 
period infaller södra Karelens befolkande. Endast höjderna kunde 
bebos, de sumpiga och skogiga dälderna voro för det mesta otill- 
gängliga och skänkte vilda djur en tilllyktsort. Ännu bära & 
denna del af Karelen de flesta byar namnet Waara, hvilket åda- 
galägger, att de ursprungligen blifvit anlagda på höjder och oak- 
tadt. den odlade, jordens omfång ståndigt tilltagit, skulle dock, om 
t. ex, Jänisjärvi höjdes med en famn, nästan hela Pelgjärvi socken 
öfversvämmas, utan att de bebodda höjderna komme att lida 
minsta skadas. 
Nu följde sänkningen af landtsträckan emellan Höytiäinen 
och Pyhäselkä. Om dylika företeelser, 'som tt. ex. undervattens 
skogar, kunna bringas i öfverensståmmelse med densamma, skola 
framtida forskningar afgöra. För att bilda den mäktiga vall, som 
begrof torflagret och de på detsamma ivexande wvidarna under sin 
