74 
Vid de uralska bergverken, som utgöra malachitens märk- 
värdigaste fundort; förekommer detta mineral med mycket varie- 
rande utseende: ån uppträder det tydligt krystalliseradt med bla- 
dig textur, än i trådiga krystallaggregater, än åter i täta och jord- 
artade, ofta ganska betydliga massor, hvarjemte färgen, glansen 
och genomskinligheten äro ganska omvexlande. Helt naturligt 
framställer sig derföre den fråga, huruvida dessa till det yttre så 
olika former verkligen äro samma kemiska förening. Härtill 
kommer, att jemte malachit på samma ställen anträffas en mängd 
kopparfosfater -— forsforchalcit, tagilit, ehlit; libethenit — hvilka 
både sinsemellan och med vissa malachiter äga en förvillande lik- 
het. Oaktadt dessa mineralier blifvit beskrifna och kemiskt un- 
dersökta, har det dock visat sig, att de uppgifna karaktererna 
icke äro tillräckliga att med någon säkerhet skilja det ena species 
från det andra. Det bör derföre anses som ett ganska förtjenst- 
fullt företag alt genom ytterligare analyser, i förening med kry- 
stallografiska måtningar, söka bringa mera bestämdhet i kunska- 
pen om dessa kopparoxidföreningar. — Den undersökning om 
åtskilliga malachitarter, som licentiaten Nordenskiöld inlem- 
nat till societeten och som utgör förra hälften af ett arbete öfver 
de vid Ural förekommande gröna kopparsalterna är utförd enligt 
vetenskapens fordringar och äger onekligen den förtjenst, att den- 
samma utan betänkande bör kunna införas i vetenskaps-societe- 
tens Akter 7). 
Professor Moberg utvecklade ett förslag till en sjelf- 
registrerande regnmåtare, hvars utförande dock mött några icke 
påräknade och ännu ej undanröjda svårigheter, samt redogjorde i 
sammanhang härmed för en annan af. mekanikus Österlind 
framkastad idé ull ett dylikt instrument, som med lätthet torde 
kunna realiseras. 
+) T. IV, p. 607. 
