84 
Saltets stora vigt såsom födoämne är allmänt erkänd: och må i 
detta afseende anmärkas, att de salter, hvilka ingå i drycker och 
födoämnen i allmänhet, icke undergå någon kemisk förändring 
genom matsmältningsvåtskorna. De flesta äro lätt lösliga i vat- 
ten, ännu lättare i den sura magsaften, hvarföre de redån ahbsor- 
beras i ventrikeln och öfvergå i blodet. Beträffande de kolsy- 
rade salterna har man likväl funnit, att dessa sönderdelas af mag- 
saften, då kolsyran blir fri och basen förenas med den uti mag- 
saften förekommande saltsyran och mjölksyran till chlorider och 
mjölksyrade salter, hvilka sednare genom absorption öfvergå i 
blodet. Ibland jordsalterne är den fosforsyrade kalken, hvilken 
till största delen förekommer förenad med proteinföreningarne, 
utan tvifvel det vigtigaste. Detta salt kan tillika med proteinför- 
eningarne öfvergå i blodet, men äfven genom den sura magsaften 
ur desamma utdragas, då det hastigt absorberas. I vanliga fö- 
doämnen ingå redan jern och spår af andra metaller såsom lös- 
liga föreningar och kunna såsom sådana genom absorption öf- 
vergå i blodet, menu om det förra såsom metall eller oxid införes 
i ventrikeln, upplöses det af den sura magsaften och kan då ab- 
sorberas. Användes detsamma deremot i större qvantitet än som 
kan lösas, förenas det med svafvel till svafveljern, som såsom 
olöslig förening afgår med exkrementerna, hvilka genom denna 
tillblandning erhålla svart färg. 
I dietetiskt hänseende har man fästat vigt vid den större 
eller mindre lätthet, med hvilken födoämnena vid matsmältnings- 
processen upplösas. Då man härvid bestämt deras större el- 
ler mindre lättsmälthet med ledning af deras löslighet i ventri- 
keln, har man betraktat saken ur en alltför inskränkt synpunkt, 
emedan då, såsom förut blifvit anfördt, endast proteinhaltiga och 
limgifvande ämnen upplösas i ventrikeln, blott dessa kunde anses 
såsom lättsmälta, hvaremot vegetabiliska ämnen, hvilka företrå- 
desvis innehålla stärkelse, socker, fett m. m. borde anses såsom 
