119 
enhet, fullständighet och tillförlitlighet vida öfverträffar hufvud- 
tabellen. 
Anmärkningsvärdt och ännu oförklaradt är det faktum, 
som ur denna tabell framlyser, att vissa foglar tidigare anlända 
till det inre af landet än ull östra och vestra delen deraf, hvar- 
emot förhållandet med andra är omvändt. Om hafvets grann- 
skap fördröjer vårens och gökens ankomst, så inser man ej, 
hvarföre icke sädesärlan äfven blir efter, utan anländer till ve- 
stra Finlands kuster tidigare än till mellersta Finland. 
Beträffande den riktning, i hvilken foglarna flytta i Fin- 
land, fäster sig förf. företrädesvis vid göken och finner, att den 
i vestra Finland håller sin kosa rakt från S till N eller från SV 
till NO, det sednare dock företrädesvis i det inre af landet; hvar- 
emot riktningen SÖ till NV är alldeles omöjlig efter de gjorda 
observationerna. 
Försöker man att komma till en föreställning om tågets 
hastighet, så finner man, att göken på sin genomresa i vestra Fin- 
land använder en hel månad på 10 breddgrader och således dag- 
ligen tillryggalägger 5 geogr. mil. Något hastigare, nemligen om- 
kring 6 mil dagligen, framrycker han i östra Finland, hastigast i 
mellersta Finland, der han med 9 mils daglig flygt flyttar fram. 
Emellan de olika mellanstationerna gör han en daglig vandring, 
som varierar från 2 till 15 mil. Det är dock icke ensam göken, 
som är så långsam, utan till och med de blixtsnabba svalorna, för 
att ej tala om andra foglar, framtåga lika makligt. De fog- 
lar, som vandra från S till N, framskrida dock aldralång- 
sammast. 
Isepipteserna kunna först erhålla en djupare betydelse, när 
deras Ööfverensstämmelse med eller afvikelse från motsvarande 
temperaturlinier — isokimener och isoterer — blifvit i deras inre 
kausal sammanhang utveckladt, hvilket sammanhang nödvändigt 
