120 
måste äga rum emellan foglarnas vandringar och de temperatur- 
vexlingar, som årstiderna föranleda. Men oaktadt man af för- 
handenvarande data i detta afseende redan kan draga några slut- 
ledningar, äro dessa dock så komplicerade, att man ännu nödgas 
vänta, tills observationerna skridit ett steg längre fram. 
Slutligen vill förf. ej tillåta den tydning af sin fram- 
ställning, som skulle han söka den yttersta grunddriffjädern till 
foglarnas vandringar i utifrån inverkande, klimatologiska, magne- 
tiska och dylika inflytanden. Om också enskilda mindre skarpt 
utpreglade utgreningar af denna egenskap låta hänföra sig till 
köld och brist på föda, andra åter låta hoppas, att vi en gång 
skola kunna utveckla dem från fysikaliska inflytanden, så ligger 
dock den innersta kärnan till foglarnas flyttningsförmåga ojem- 
förligt djupare och äfven denna hör till den rad af öfverväldi- 
gande hemligheter i det animala lifvet, hvars uttydning ännu 
intill denna dag knappast begynt. 
”Men kunna vi då våga att fälla ett omdöme öfver up- 
penbarelserna i det animaliska lifvets hemlighetsfullaste verkstä- 
der, öfver nervernas och hjernans verksamhet, då vi på de aldra 
materiellaste organiskt-fysikaliska företeelsernas område ej engång 
förstå att ana, hvarföre en eller annan intet betydande färgad 
fläck, på den ena eller andra fogeln, på den ena eller andra 
kroppsdelen, på den ena eller andra fjädern, med olika konturer, 
och färgtoner, genom århundraden och årtusenden, i norr och i 
söder, i Öster och i vester, under alla blott tänkbara olika lokal- 
förhållanden alltid med den osvikeligaste beständighet åter fram- 
bringas”. 
Det torde vara på sitt ställe att här slutligen anmärka, det 
framl. professor Hällströms sista vetenskapliga arbete, hvilket 
för vetenskapssocieteten föredrogs den 1 April 1844, men genom 
förf:s kort derpå inträffade död blef oafslutadt, behandlade samma 
