U nder tiden näi'niast efter skilsnicässan från Sverge låg Finlands Ivulturliv i 

 dvala. Det dröjde dock icke länge, innan den slumrande allniänlieten väcktes av en 

 egendomlig blandning av röster. Klarare än någonsin hördes den svenska sången ljuda 

 på den kust, som Franzén övergivit, men samtidigt steg ur Karelens skogar suset av en 

 ny melodi — Kalevalas. 



Under denna väckelsernas tid såg Axel Olof Freudentlial dagens ljus. Han 

 föddes på Pikkala gård i Sjundeå den 12 december 183G. At vilket håll hans håg 

 skulle vändas var icke svårt att förutse. Svensk var allmogen i hans hemtrakt, svenska 

 voro båda hans föräldrar. Hans fader, godsägaren Gabriel Freudenthal, var född i Karl- 

 stad i Värmland, hans moder, Carin Björling, i Skedevi socken i Dalarna. Farfadern 

 Peter Freudenthal var född i Riga två år efter det Östersjöprovinserna avträtts till Ryss- 

 land, men flyttade 'undan moskoviterna' ') till Sverge. 



Om andan i det hem, där Axel Olof Freudenthal växte upp, skriver han i sina 

 anteckningar: 



'Då mina föräldrar först vid mognare år lämnat Sverige, var naturligt- 

 vis hela lefnadsordningen i mitt barndomshem genuint svensk, och omkring minnen från 

 Sverige rörde sig ofta samtalet. Särdeles var en gammal moster, som ofta vistades hos 

 oss, road af att för mig skildra sina ungdomsminnen från Stockholm och lifvet därstädes. 

 Svensk var äfven den läsning, som först bjöds mig, sedan min mor för mig öppnat alfa- 

 betes hälgedom, och jämte Robinson Crusoe, Stora mäns lefverne, Journalisten och 

 „Orbis pictus eller den synliga verlden" voro Frithiofs saga samt historierna om Gustaf 

 II Adolf och Karl XII min käraste läsning. Det var således, såsom rätt och tillbörligt 

 är, i mitt barndomshem, som jag lärde älska mina fäders land, min nation och dess 

 stora minnen." 



Gabriel Freudenthal torde icke haft något synnerligen stort inflytande på sonen 

 Axels uppfostran och utveckling. Han var redan en äldre man, då hans hustru i tredje 



') Detta uttryck är hämtat ur ett utkast till en självbiografi, som Axel Olof Preudenthal efter- 

 lämnat och som professorskan Edla Freudenthal, f. Winberg, godhetsfullt stallt till mitt förfogande. 



