2 Hugo Pipping. * 



giftet, själv änka efter en handlande Holmberg i Stockholm, skänkte honom en ättling. 

 Axel Olof skildrar fadern såsom en sträng gammal herre, som icke mycket sysselsatte 

 sig med sin yngsta telning, och för vilken han kände mera i-espekt än kärlek. Så 

 mycket fastare voro de band, som förenade honom med modern. Hennes uppfostran ansåg 

 han sig ha att tacka för sina bästa karaktärsegenskaper, och minnet av hennes ömhet 

 värmde honom ännu på hans ålderdom. 



Axel Olof Freudenthal var endast omkring 9 år gammal, då hans fader dog. 

 Styvsyskonen voro många och förmögenheten blev därför starkt splittrad. Modern inrät- 

 tade då en flickskola jämte pensionat, först på Pikkala och sedan i Helsingfors. På Pik- 

 kala deltog Axel Freudenthal i den undervisning, som meddelades i moderns skola, men 

 strax efter flyttningen till huvudstaden (1847) intogs han i Helsingfors Lyceum, som då 

 stod under lektor Carl Backmans ledning. För denne stränge lärare hyste Freudenthal 

 djup aktning'); han skötte sin skolgång exemplariskt och dimitterades 1854 som primus 

 med vitsordet 'berömliga' i alla ämnen. ") Ännu samma termin tog han s. k. 'stora 

 teologieexamen', för vilken det dock icke krävdes något tillägg till skolkunskaperna, samt 

 stipendiatexamen. I denna senare examen gav han prov på ett lynnesdrag, som han 

 längre fram ofta skulle röja. Ehuru i besittning av goda kunskaper i ryska språket 

 bortlämnade han detta ämne i sin examen och gick därigenom miste om en röst samt 

 ett givet företräde framför mindre språkkunniga kamrater. På samma sätt handlade en 

 mångårig vän till Freudenthal, men en underbar ödets ironi fogade det så, att dennes 

 levnadskall sedermera blev den ryske språklärarens. 



Under de tre första åren av sin studenttid kände Freudendthal knappt till någon 

 annan sysselsättning än läsning. Grekiskan var hans älsklingsämne; han besökte alla 

 publika och privata föreläsningar över detta språk — därtill de flesta i latin — och 

 vinnlade sig dessutom med iver om engelskan, för vilken han fattat tycke redan under 

 skoltiden. Hans enda förströelse utom hemmet var schackspel med en eller annan av de 

 forna lyceikamraterna. 



Vårterminen 1856 avlade Freudenthal latinskt skrivprov pro exercitio med vits- 

 ordet 'cum laude approbatur'. Under sommaren tjänstgjorde han som informator hos 

 general Stjernvalls på Lielaks, repeterade samtidigt den gi'ekiska kursen och tenterade 

 detta ämne på hösten, varvid hans kunskaper bedömdes med vitsordet 'laudatur'. 



I mars 1857 drabbades Preudenthal av ett svårt slag. Hans moder avled i 

 lungsot. Ännu vid slutet av terminen föreföll honom allt så tomt och livet så bedröv- 

 ligt, att han reste bort från de stora promotionshögtidligheterna, fastän de bevistades av 

 kära gäster från Sverge — en feramannadeputation från Uppsala. Han reste till en 

 morbror, f. d. kornetten vid Jämtlands hästjägare, Anders Björling, som på 182ü-talet 

 överflyttat till Finland och köpt en egendom i Äbo län. Under den lugna sommarvis- 

 telsen hos Bjöi'ling och hans vänliga maka återfick Freudenthal sitt lynnes jämvikt, och 

 på hösten kunde han ånyo upptaga sina studier. 



') Freudenthal har egnat hans minne en artikel i Nord. Faiuiljebok. 



-) 't. o. m. i ryskan' anmärker Freudenthal i sin självbiografi och vidfogar ett utropstecken. 



Tom. Xm. 



